46 Mötet den 7 mars 1896. 



På grund af lokala undersökningar öfver leinmellågens 

 riktningar ha t. ex. flere svenske zoologer dragit den slutsats, 

 att lemlarna alltid vandra i sydostlig riktning, medan norr- 

 männen påstått att de tåga mot vester. Emellertid är hvar- 

 dera åsikten riktig, ty lemmeln vandrar alltid mot hafvet och 

 följaktligen i större delen af Sverige i osthg och i Norge i väst- 

 lig riktning. 



l.emmelliteraturen erbjuder en rikhaltig samling af rön 

 och iakttagelser, men materialet är tillsvidare föga bearbetadt. 

 Ett aktningsvärdt försök i denna riktning har likväl gjorts af 

 den ryske vetenskapsmannen Pleske. Hans arbete öfver Kola- 

 hal föns däggdjursfauna ^) jämte egna iakttagelser hgga till grund 

 för denna skildring. 



Fjällemmelns utbredningsområde omfattar Skandinaviens, 

 Finlands och Kola-halföns fjälltrakter, där den företrädesvis 

 uppehåller sig inom björkregionen (Regio subalpina Wahlenberg). 

 Sydligast eller till närmare 61 breddgraden förekommer han på 

 den skandinaviska fjällryggen. I Finland anträffas lemmeln un- 

 der vanliga förhållanden i spridda exemplar till 68 breddgra- 

 den på de högre fjällens sluttningar, talrikast i norra Enontekis, 

 Enare och Utsjoki med undantag af de högsta kala topparna. 

 Under vandringarna uppträder han i större skaror, men är för 

 öfrigt glest spridd öfver hela området och observeras därför 

 sällan. 



Lemmeln lefver uteslutande af vegetabilisk föda, främst 

 lafvar och dvärgbjörksknoppar, fina gräs såsom Festuca ovina 

 och Aira flexuosa samt mindre örter, caryophyllaceer o. a. En 

 gouterad läckerhet är Stellaria graminea, som den synes före- 

 draga framför andra växter. Allmänt uppgifves ock att lem- 

 meln förtär mossor, men tillsvidare måste detta betviflas. Där 

 lemmeln uppträder i ofantliga massor kan den väl fläckvis för- 

 störa vegetationen, men i allmänhet äro de äldre skildringarna 

 öfverdrifna. Under min vistelse i Sodankylä Lappmark förliden 



^) Pleske. Th. tJbersicht der Scäugethiere und Vögel der Kola-Hal- 

 binsel. Beiträge zur Kenntniss des Russischen Reiches. Bd. VII. S:t Pe- 

 tersburo- 188-1-. 



