78 Årsmötet den 18 maj 1896. 



fåglar, åtminstone som en sällsynt irrgäst. Sommaren 1894 den 

 17 juli iakttogs af mig ett exemplar vid Sandholmen i Nagu 

 yttre skärgård. Då jag vid tillfället ej var försedd med skjut- 

 gevär, fick fågeln i lugn och ro vandra vidare och jag måste 

 med grämelse öfver att icke hafva lyckats tillvarataga denna 

 raritet återvända. Två månader senare, den 16 september, fick 

 jag dock åter till min förvåning se tvenne exemplar af samma 

 art på stranden af den under Högsar gård i Nagu lydande Sack- 

 holmen. De bägge prydliga fåglarna promenerade fram och 

 åter på en sandig strand, sökande sig föda. Ehuru på ganska 

 långt häll, lyckades jag fälla den ena, en hane, hvilken jag kon- 

 serverat och skall inlämna till sam.lingarna. Sedermera har jag 

 icke fått återse skärfläckan. Att döma af de gjorda fynden 

 hade antagligen någon flock af dessa fåglar förirrat sig till vår 

 skärgård nämda sommar. I Sverige, där arten tidigare ofta an- 

 träffats på Gotland och på sydvestra Skånes kuster samt ännu 

 för några år sedan på Ölands södra udde. där den häckade på 

 den s. k. schäferiängen vid Ottenby, är den numera icke till 

 finnandes. 1 södra och mellersta Europa förekommer den, ehuru 

 ingenstädes allmän. 



En annan gäst från sydligare länder, som ertappats hos 

 oss, är Svarthakade busksqvättan, Saxicola riihicola Bechst. För 

 några dagar sedan, den 30 april, såg jag denna fågel i min 

 trädgård i Mariehamn. Då den var mig obekant, skyndade jag 

 efter skjutvapen och fällde densamma. Vid undersökning kunde 

 jag sedermera konstatera arten, som är lätt igenkänlig genom 

 det svarta hufvudet och den likafärgade strupen samt de stora 

 hvita fläckarna på halsens sidor. Denna Saxicola art är icke 

 förr uppgifven från Finland, och äfven i Sverige är den anträf- 

 fad endast en gång, vid Malmö 1851. Södra och mellersta Eu- 

 ropa är artens hemland. Exemplaret är konserveradt för Fin- 

 ska museet. 



