104 Frey, Fasciationer hos fanerogamer. 4. V. 1912. 



handling med titeln „De Chrysanthemo arvensi monstroso 

 circa Solisbacum in Palatinatu superiori observato" (P e n- 

 z i g, Bd. I, sid. 74, III). Sedan dess har den ofta omnämnts 

 i den växtteratologiska litteraturen (Masters, sid, 20; P e n- 

 zig, Bd. II, sid. 73). 



5. Valeriana ofiicinalis L. 



Af mag. E. Häyrén äro flera exemplar af denna art 

 tagna på en fuktig äng å Hästholmen invid Björneborg, prov. 

 St, den 2 augusti 1901, hvilka uppvisa torsion dels af en- 

 skilda staminternodier, dels af hela stjälken. 



I detta senare fall är stjälken nedtill något utplattad, 

 cirka 15 mm bred; äfven äro uti blomställningarna de flesta 

 af de enskilda blomflockarnes skaft förkortade och något 

 bandformiga. Någon typisk fasciation föreligger här emel- 

 lertid icke, utan synes utplattningen af stjälken vara en följd 

 af tvångsvridningen, likasom i ett annat fall, då torsionen 

 träffat det öfversta internodiet, stjälken är blåsformigt upp- 

 drifven. 



Valeriana officinalis är det typiska exemplet på tvångs- 

 vridning enligt Masters (sid. 325) och Pen z ig (Bd. II, 

 sid. 40). 



6. Ribes rubrum L. 



En gren jämte blomklase, härstammande från en träd- 

 gård i Helsingfors, prov. N, inlämnad af Snellman. 



Fasciationen har här icke träffat stammen, utan är in- 

 skränkt till blomklasens axel. Denna är bågformigt böjd, 

 cirka 11 cm lång, vid basen 5 mm och något under spetsen 

 8 mm bred, men härpå afsmalnande genom att mot spetsen 

 trenne blombärande grenar lösgöra sig. Från denna ut- 

 bredda, men tunna axel utgå talrika, tämligen långskaftade, 

 skärmbladförsedda blommor. Toppen afslutas med ett an- 

 tal likartade blommor. 



Förutom fasciationen af blomklasaxeln har i detta fall 

 en klyfning (fission) af densamma egt rum. 



Denna missbildning synes vara hittills obeaktad. En- 

 ligt Penzig (Bd. I, sid. 403—404) är inom släktet Ribes 

 endast en spiralvriden fasciation hos R. grossularia känd. 



