120 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1912. 



Näst specieskunskapen har frågan om arternas geogra- 

 fiska utbredning varit det mest omtyckta föremålet för den 

 inhemska naturalhistoriska forskningen. Hvadan månne det 

 nu kommer sig, att de nyss antydda trakterna till den grad 

 undvikits, medan det aflägsna Lappland samt Åland och 

 Ladoga-Karelen så ofta uppsökts exempelvis af fågelkän- 

 nare? 



Svaret ligger väsentligen i en hänvisning till samma 

 trakters relativa fattigdom på arter öfver hufvud, i jämfö- 

 relse med den rikare kuststräckan och den frodigare insjö- 

 platån; men det ligger äfvenledes däri, att våra exkurrenter 

 helst önska besöka orter, där de hoppas på riklig afkast- 

 ning. Man inser icke tillräckligt, att också de torftiga nej- 

 derna böra undersökas, ej heller att dessas natur, särskildt 

 på grund af deras enformighet och förekomstplatsernas stora 

 utsträckning, erbjuder enklare förhållanden att utreda. Häri 

 ligger rent af en fördel för den mindre vana forskaren. 



Nybegynnaren tror sig tvärtom skörda det mesta bifall 

 ju flere sällsynta eller för provinsen nya former han kan 

 hemföra. Och sedan studiet af våra s. k. kritiska släkten 

 begynt blifva allmännare, anser mången att främst dessas 

 mikrospecies äga ett intresse, som betydligt öfverflyglar 

 skildringen af naturen uti artfattiga trakter. Men häri ligger 

 en svår missuppfattning. 



Om denna riktning blir rådande, så kommer vårt lands 

 natur att bli mycket ojämnt undersökt. Allt längre kom- 

 mer den tid att förskjutas, då man med framgång kan ställa 

 upp nya mål, ty medlen därtill, lokal utredning, saknas 

 ställvis. 



Såsom ofvan redan nämndes behöfves en viss erfaren- 

 het och öfverblick af det redan utredda för att bringa vår 

 inhemska forskning i rätta gängor. Men dessutom behöfves 

 samverkan mellan exkurrenter i olika trakter. Detta kom- 

 mer icke till stånd, ifall exkursionerna göras väsentligen 

 beroende af de tillfälligheter som, af begripliga skäl, göra 

 sig främst gällande för nybegynnarena. Samlareintresset 

 behöfver ingalunda tryckas ned, därför att forskareintresset 



