142 O. M. Reuter, Närings- och äggläggningsinstinkten. 13. V. 1912. 



att bland dem förekomma talrika typiskt monofaga arter, 

 dels emedan de under hela sin lifstid i motsats t. ex. till 

 fjärilar och växtsteklar äro stationärt fästa vid näringsplantan. 

 Men också många andra insektgrupper kunna gifva uppslag 

 till intressanta resultat i ofvan antydt afseende. 



Jag skall i dag inskränka mig till att med några exem- 

 pel, valda ur vår skinnbaggsfauna, antyda den betydelse, 

 närings- och äggläggningsinstinkterna måhända haft för ar- 

 ternas spridning, hvarvid jag dock icke vill underkänna den 

 roll transporten genom människan på ett eller annat sätt sam- 

 tidigt kunnat spela. Väl bekant är den utomordentliga fin- 

 heten hos det i antennerna belägna sinne, som på ett af- 

 stånd af mången gång flere kilometer visar hanen vägen 

 till den väntande honan. Men det gäller icke sällan för insek- 

 ten att af en eller annan anledning på minst lika långa af- 

 stånd uppsöka en ny näringsplanta. I min afhandling „Cha- 

 rakteristik und Entwickelungsgeschichte der Hemipteren- 

 Fauna der paläarktischen Coniferen" (Acta Soc. Scient. Fenn., 

 XXXVI, N:o 1, 1908) har jag anfört exempel på huru vissa 

 psyllider mot hösten öfvergifva sin ursrpungliga närings- 

 planta och i och för öfvervintring uppsöka barrträd, till 

 hvilka vägen ofta är af betydande längd. Likaså har Tull- 

 gren i en uppsats om svenska aphider (Arkiv för Zoologi), 

 då han redogör för de migrerande bladlössens flyttningar 

 från trädens blad till rötterna af vissa örter, buskar (Ribes) 

 eller barrträd, framhållit, att dessa ofta företagas på ett af- 

 stånd af flere kilometer. Man har emellertid all anledning 

 att förmoda, att afstånden i åtskilliga fall äro betydligt större, 

 då det för en monofag art af en eller annan anledning blir 

 nödvändigt att uppsöka en ny lokalitet, där den mer eller 

 mindre sällsynta näringsplantan förekommer. 



Man antager mången gång, att insekterna ofta spri- 

 das i form af ägg, hvilka af stormen föras vida omkring. 

 Men ett dylikt antagande öfverensstämmer ofta säkert icke 

 med verkliga förhållandet. Särskildt kan de fytofaga skinn- 

 baggarnas spridning icke äga rum på detta sätt. Flertalet 

 af dem sänker sina ägg medels den för dem egendomliga 



