146 O. M. Reuter, Närings- och äggläggningsinstinkten. 13. V. 1912. 



mirid. Den har sedermera årligen här återfunnits i allt 

 större mängd och spridt sig äfven till andra askar på går- 

 den. Äfvenledes pä Ispois invid Åbo har jag anträffat ett 

 exemplar. Talrika exemplar har jag senare tagit på detta 

 träd i Kyrkslätt, och såväl J. Sahlberg som P o p p i u s 

 har meddelat mig, att de funnit den på flera ställen i Ny- 

 land. Asken är dock här, likasom i Åbo-trakten, med un- 

 dantag af dess yttersta skärgård, ofta planterad och dess 

 ålder mången gång icke S3mnerligen hög. Den nämnda in- 

 sektens spridning har därför ägt rum först på senare tid. 

 Samtidigt med denna eller såsom på Lofsdal redan tidigare 

 infinna sig äfven de för asken karaktäristiska psylliderna. 

 Men afstånden mellan de ställen, där asken finnes, räknas 

 mångenstädes icke mera i kilometer, utan i mil. 



Jag vill ytterligare nämna ett exempel på en likartad 

 spridning tvärsöfver långa sträckor. Tetraphleps bicuspis 

 H.-Sch. (= vittatus Fieb.) är en hos oss sällsynt skinnbagge, 

 som lefver på lärkträd och af hvilken J. Sahlberg i tiden 

 funnit två exemplar i en trädgård i Pyhäjärvi socken på 

 Karelska näset. År 1896 fann jag jämte några af mina då- 

 varande kollegianter, bland dem numera doktorerna Luther 

 och P opp i US, denna art i stor myckenhet på lärkträd i 

 Botaniska trädgården härstädes. Om den fortfarande finnes 

 kvar här känner jag icke. Då jag flere år efteråt i oktober 

 håfvade på samma träd, fann jag intet exemplar däraf, men 

 antagligen berodde detta därpå, att årstiden var för långt 

 framskriden. Ett annat fynd af ännu större intresse gjorde 

 jag i augusti 1890 i badhusparken i Lovisa, i det jag på 

 några där växande lärkträd fann olika utvecklingsstadier af 

 Tetraphleps aterrimus J. Sahlb., en art, hvilkens dittills kända 

 västligaste fyndort låg i Väst-Sibirien. Den är således an- 

 tagligen utbredd öfver hela det ryska lärkträdsområdet, men, 

 för att nå fram till Lovisa, måste den utan tvifvel hafva 

 passerat mer än e n sträcka af öfver 100 km längd. 



Af sibiriskt ursprung är förmodligen äfven, att döma 

 af dess näringsplanta, en annan skinnbagge, Lygus spinolae 

 (Mey.), som pä olika ställen i södra delen af vårt land blif- 



