Mötet den 4 februari 1916. 31 



och lefver på flera löfträd, företrädesvis på björkar, hvilkas 

 blad ofta helt och hållet sönderätas. Enligt S e i d 1 i t z är 

 den i Europa utbredd ända till Sverige och Finland („in Eur. 

 bis Schvv. und Finl."), och såsom stöd för sistnämnda före- 

 komst anföres O b ert. Den fanns upptagen på en förteck- 

 ning, som. Obert i tiden lämnat åt S e i d 1 it z, upptagande 

 de arter han funnit mellan Petrograd och Viborg, men då 

 han hufvudsakligast samlat vid Pargala station utanför Fin- 

 lands naturalhistoriska område, har prof. J. S a h 1 b e r g i sin 

 Catal. Col. Fenn. geograph. upptagit arten endast bland 

 „Species dubiae" p. 124. Någon bekräftelse på att den blif- 

 vit funnen i Sverige finnes ej. 



Curculio arborator Herbst, Käf. VII, 1797, p. 51, N:o 609, 

 Taf. 98, fig. 8 D, har förut allmänt ansetts vara identisk med 

 Phyllobius argentatus L., och namnet psittacinus har för nu 

 ifrågavarande art begagnats nära 100 år. Emellertid har 

 Sch il sky, som senast beskrifvit de europeiska arterna 

 af släktet Phyllobius, kommit till den åsikten, att Herbst s 

 beskrifning samt i synnerhet hans kolorerade figur mera 

 öfverensstämma med psittacinus än med argentatus och vill 

 på grund häraf benämna den förstnämnda Phyllobius arbo- 

 rator Herbst. Jag kan ej till fullo dela Schilsky's åsikt, 

 emedan alla tibierna hos psittacinus tydligen ha mörk eller 

 svartbrun spets, hvaremot de af H e r b s t afbildats rent gula, 

 såsom hos argentatus L. 



Mötet den 4 februari 1916. 



Till medlemmar af Sällskapet invaldes medicinalrådet 

 G. R. I dm an (föreslagen af doktor H. Lindberg) och stu- 

 dent Carl Cedercreutz (föreslagen af docent A. Palm- 

 gren). 



Sällskapets på initiativ af forstmästare J. M o n t e 1 1 hos 

 Forststyrelsen gjorda anhållan om fridlysning af Malla 

 fjäll i Enontekis hade af Forststyrelsen jämte dess förord 



