4. II. 1916. Rantaniemi, Uusi Equisetum-laji Suomelle. 39 



ainakin alaosa usein säännöllisesti jää jälelle. Myöskin ham- 

 paitten muoto on erilainen. Kapeimmat övat ne E. hiemale'\\a, 

 väriltään melkein kokonaan tummat, tuskin huomattavasti 

 kalvoreunaiset ja jotenkin tasaisesti kärkeen suippenevat. 

 Leveimmät övat hampaat E. variegatum'i\\a, joUa tyviosa 

 hammaset on suurimmaksi osaksi kalvomainen; se suippe- 

 nee jyrkästi kapeaksi, pian varisevaksi kärjeksi. E. trachy- 

 odonin hampaat övat näiden kahden muodon väliltä. Kuten 

 Samuelsso n'in esittämästä kuvasta käy selville, övat ham- 

 paat pitkät, suipeten vähitellen kärkeen ja ainoastaan tyvi- 

 osastaan kapeasti kalvoreunaiset. 



Kuten edellä jo mainittiin, on E. trachyodon selvä väh- 

 muoto E. hiemale'n ja E. variegatum' in välillä ja kun ana- 

 tomisetkin tunnusmerkit viittaavat siihen, on otaksuttu, etta 

 E. trachyodon on syntynyt hybridina mainittujen Equisetum- 

 lajien kesken. Tähän otaksumaan yhtyy myös Samuels- 

 son, huomauttaen kumminkin: „Men äfven om den upp- 

 kommit som hybrid, kan den ju i nutiden uppträda som 

 „god" art och sprida sig som sådan". 



Jos E. trachyodon on siis sekasikiölaji E. hiemale'n ja 

 E. variegatum^in välillä, on luonnollista, etta siitä on muo- 

 toja, joista toiset lähenevät E. hiemale'a ja toiset £. varie- 

 gatum'ia.. Tämä käy tavallaan selville S am u e 1 ss o n'inkin 

 selostuksesta. Hän mainitsee, etta ne muodot E. trachyodon' la, 

 jotka hän löysi Dalarne-maakunnassa Mjågen'in kylässä, Älf- 

 darin pitäjässä Öster-Daljoen varrella, muistuttivat siihen 

 määrin E. hiemale'a, etta hän luuli niitä ensi silmäyksellä 

 sen hennoiksi muodoiksi. Edelleen E. trachyodon-kuvauk- 

 sessaan hän huomauttaa, etta habitus eniten muistuttaa E. 

 hiemale'a, varsinkin sen hentoja muotoja, joita on selitetty 

 eri nimillä (A. Braunkin aluksi käsitti sen E. hiemale- 

 varieteetiksi). Mutta tutkiessaan museokokoelmia nähdäk- 

 seen, olisiko Ruotsissa vastaavaa muotoa aikaisemmin mah- 

 dollisesti löydetty, tapasikin Samuelsson kaksi kappaletta 

 „E. variagetiim'm", — molemmat löydetyt Gotlandissa (vid 

 Stenkyrka 27. 7. 1872 J. E. Zetterstedt; Sundre sand- 

 område 18. 7. 1910 K. Johansson), jotka kuuluivat E. 



