4. III. 1916. Brenner, Picea excelsa f. oligoclada. 55 



hos f. oligoclada 47, af de krokfjälliga hos samma träd 27, 

 af den ensamma krokfjälliga hos f. oligoclada — typica 40 samt 

 af de små kottarna hos det andra exemplaret af samma 

 form 17. 



Hos f. virgata, båda slagen af kottar hos f. oligoclada 

 och den ensamma krokfjällskotten hos f. oligoclada — typica 

 hafva förekommit frön med omvänd grodd, hvars lillrot vid 

 groningen kvarstannat inom fröet, medan hjärtbladen ut- 

 trängt därur, i motsats till det normala förhållandet med 

 inom fröet inneslutna hjärtblad och ur detsamma utskjutande 

 rot. Af de 17 sålunda grodda plantorna hafva 9 inom kort 

 borttorkat. De 8 återstående med djupare i jorden liggande 

 frö af båda slagen af kottar hos f. oligoclada och krokfjälls- 

 kotten hos f. oligoclada —ty pica synas ännu tillsvidare utveckla 

 sig. Dylika frön hafva såvidt kändt tidigare observerats 

 hos granar i Sverige (Uppland), Schweiz (Rigi) och Frank- 

 rike. 



Hjärtbladens antal är öfver hufvud taget 6, men före- 

 komma äfven plantor med 5 (hos 14 exemplar af f. virgata, 

 båda slagen af f. oligoclada och krokfjällskotten hos f. oli- 

 goclada — typica), 4 (hos 12 exemplar af båda slagen med 

 krokfjällskottar) samt 7 (hos 8 exemplar af f. virgata och 

 båda slagen af f. oligoclada) hjärtblad. Som kändt är det 

 vanligaste antalet inom Fenno-Scandia 7. 



Till färgen är den groende plantan vanligen redan då 

 den först visar sig grön, men är stundom (hos till utseen- 

 det svagare) i yngre tillstånd ofärgad eller röd eller röd- 

 brun. I det senare fallet afstannar utvecklingen helt och 

 hållet eller fortskrider mycket långsamt, så att många veckor 

 förgå, innan fröskalet afkastas och hjärtbladen blifva fria. 

 Hypokotylen är då vanligen kort och rak, utan den sedvan- 

 liga krökningen nedanom hjärtbladen. 



Såsom af det föregående torde framgå, visa sig ifråga- 

 varande krokfjällskottar, i synnerhet i jämförelse med de 

 normalfjälliga på samma träd, såsom abnorma organ, de där 

 ej haft kraft nog att nå sin fulla utveckling, utan kvarstan- 

 nat på ett lägre stadium. 



