4. III. 1916. Kyyhkynen, Kasvilöytöjä Pohjois-Savossa kesällä 1915. 57 



vää, kuin parissa paikassa Maaningalla, jossa sitä m3^ös ölen 

 tavannut samanluontoisilla paikoilla. Luontaisen kasvuta- 

 pansa vuoksi oli se sotkenut muun puronvarsikasviston milfei 

 läpipääsemättömäksi ryteiköksi, vaikka paikkaa nähtävästi 

 oli raivattukin. Aluskasvistoon kuuluivat m. m. Galium tri- 

 florum ja Circaea alpina. Kulettuani hiukaii puron vartta 

 ylöspäin tulin sen lammin, Pienen Tarpisen, rannalle, josta 

 mainittu puro läksi. Siinä kasvoi tervaleppää, joka Nilsiässä 

 näyttää olevan joks, harvinainen ja esiintyy useimmiten sa- 

 mallaisilla kasvupaikoilla kuin tässäkin, pienten järvien ja 

 lampien jopa paikoin soidenkin rantamilla. Puron niskalta 

 oikealle oli pienehkö, osiksi raivattu, lettomainen suoniitty, 

 jolla m. m. kasvoi Carex paradoxa. Kasvi on Sb:ssa hyvin 

 harvinainen, joshan ei liene tavallisimpia muuallakaan. Täällä 

 kasvoi sitä pieninä mättäinä kymmenkunnan m-:n alalla. 

 Maaperä lienee muutoin ollut tavallista parempaa, koska sa- 

 malla niityllä kasvoi muitakin harvinaisempia saroja, nimitt. 

 C. dioecaa ja C. teretiuscula^a (aivan veden partaalla). Sam- 

 malkasvistoon kuuluivat m. m. sievät Paludella squarrosa ja 

 Thuidium Blandowii (fert.), ja purossa oli runsaasti erästä 

 oudonnäköistä Fontinalis antipyretica-muotoa. Lammin päästä 

 löysimme myöhemmin myös kilpukkaa, Hydrocharis morsus 

 ranae, ja korvelta Cornus suecica'a. Samassa yhteydessä 

 sopinee myös mainita, etta pientä, kesyä mutua, Phoximis 

 aphya, oli runsaasti sekä lammissa etta siitä lähtevässä ki- 

 vikkopohjaisessa purossa. 



2. Eriophorum callitrix Cham. ja Cinna pendula (Bong.) 

 Trin. Keräilymatkalla kesäk, 28 p:nä osuimme edellämaini- 

 tun toverini kanssa muutamalle tavallista omituisemmalle 

 kasvupaikalle sangen korkean ja jylhän Tahkomäen itäisellä 

 rinteellä n. 1 pnk. päässä Nilsiän kirkolta luoteeseen. Kansa 

 oli antanut paikalle nimen „Huutavan holoma", joka meistä 

 tuntui kovin oudolle täälläpäin. Nimen jälkimäinen osa tar- 

 koittanee sitä verrattain syvää ja kapeaa, jyrkkärinteistä 

 rotkoa, joka milloin loivemmin milloin hyvinkin jyrkkinä ja 

 louhuisina putouksina laskeutuu mäen harjalta laaksoon har- 

 janteen kupeella. Rotkon pohjalla solisee läpi kesän elävä 



