72 Till revidering af gällande jaktförordning. 4. III. 1916. 



utrotande. Huruvida med rätta, måste man fråga sig i en 

 tidsålder, då man utan tråd kan tala på hundrade kilometers 

 afstånd, invänder ^) dock på tal härom prof. Karl E c k- 

 stein (Tierleben des deutschen Waldes). 



Den vackra aftonfalken är mycket sällsynt hos 

 oss och jagar hufvudsakligen insekter. Äfven från jägare- 

 håll har redan tidigt erkänts, att arten bör på dessa grunder 

 skonas. 



Af kärrhökarna kan, strängt taget, endast blå kärr- 

 höken sägas tillhöra vår fauna. De öfriga tre arterna, 

 bleka, mindre och bruna kärr höken ha blott några 

 få gånger anträffats hos oss. De lifnära sig mest af insek- 

 ter, sorkar och amfibier, samt bruna kärrhöken dessutom, 

 allt enligt Rörig, af större fåglar. På grund af sin säll- 

 synthet eller rent tillfälliga förekomst erbjuda kärrhökarna 

 äfvensom gladan och skrik örn ar na ur jaktvårdssyn- 

 punkt ej något särskildt intresse för jägaren, hvarför deras, 

 liksom öfriga event. irrgästers fredande själffallet borde 

 ligga utom diskussionen. (Ang. dufhöken och sparfhöken 

 se nedan.) 



Vidare kan jägarens och den rationella jaktvårdens in- 

 tresse ej gärna komma i konflikt med fredandet af åtminstone 

 en del ugglearter, hvilka enligt gällande jaktförordning af 

 jordägaren och jakträttsinnehafvaren saklöst få fällas och 

 utrotas. Hit höra tvenne flyttfåglar, hornugglan och 

 jordugglan. De förekomma öfver nästan hela landet, 

 den förra med företrädesvis sydlig, den senare med nordlig 

 utbredning. Såsom i alldeles öfvervägande grad lifnärande 

 sig af diverse smådäggdjur, i synnerhet skadliga åkermöss 

 och sorkar, höra de till landtmannens allra nyttigaste fåglar. 



^) En annan tysk roffågelkännare' (Sch ml dt, Die Huttenjagd, 

 Berlin 1913) bedömer pilgrimsfalkens roll i krigsfall mildt, i det han 

 anser, att i Tyskland numera finnas endast få dylika falkar, och för 

 det andra håller han änder och fasaner för pilgrimsfalkens förnämsta 

 läckerbitar, först därefter komma dufvor och rapphöns. 



