76 Till revidering af gällande jaktförordning. 4. III. 1916 



en reviderad jaktförordning införas lämplig stipulation om 

 rätt för regeringen att åt jakträttsinnehafvaren och af 

 honom bemyndigad person i administrativ väg gifva till- 

 stånd till dess nedläggande inom området. En annan åt- 

 gärd, som förnuftigtvis också kunde ifrågakomma för denna 

 och vissa andra roffåglars fredande, vore inrättandet af re- 

 servationsområden (naturparker). För åstadkommande af 

 dylika i olika trakter af landet borde regeringen skänka ini- 

 tiativtagare verksamt understöd. 



Den för jägaren viktigaste bland våra ugglor utgör utan 

 tvifvel den största och mäktigaste af dem, bergufven. 

 Den finnes utbredd öfver hela landet, där bergiga skogs- 

 trakter förekomma, om än flerstädes i dess södra delar nu- 

 mera ytterst sällsynt eller fullkomligt utrotad. Bergufven 

 anses allmänt af jägare såsom en mycket skadlig roffågel, 

 hvilken under sina nattliga jakter fångar jaktbart vildt af 

 olika slag, såväl harar som skogsfåglar. Dess ordinarie 

 hvardagsföda utgöres emellertid, såsom af verkställda un- 

 dersökningar allt tydligare framgått, af kråkfåglar, ekorrar, 

 råttor, möss och sorkar (Kolthoff, Rörig, Suomalainen). 

 Den praktiska betydelsen af dess jaktskadlighet kan därför 

 ifrågasättas, särskildt på de stora skogsmarksområden, där 

 jaktvård ej förekommer. I alla fall är den af kråkorna så 

 uppenbart hatade, relativt sällan förekommande bergufven 

 en präktig och till sitt lefnadssätt synnerligen intressant 

 fågel, som är förtjänt af en förmånligare ställning i vår 

 jaktförordning, än den nu tillerkännes. Först och främst 

 bör den obligatoriska premieringen för dödad fågel och 

 unge upphäfvas. Premiering är i detta fall desto mera öf- 

 verflödig, som både lefvande fångade och dödade exemplar 

 äro eftersökta till att användas som lockfågel för skytte 

 på kråkor och betinga sig goda pris. Än mera tillfreds- 

 ställande vore total eller åtminstone villkorlig fridlysning. 

 Rörig säger: »Beträffande sådana fåglar, hvilka, såsom 

 ufven, ingenstädes i Tyskland mera äro allmänna, bör man 

 icke ställa nyttighetsprincipen i förgrunden, utan man är 

 förpliktad att tillgodose naturskyddets kraf, som uppfor- 



