4. III. 1916. Till revidering af gällande jaktförordning. 79 



Ehuru de således fortfarande äro att anses såsom 

 utpräglade skadefåglar, borde den nu obligatoriska skott- 

 penningen beträffande dufhöken bortfalla. Så länge staten 

 medels s. k. premiering uppmuntrar och understöder utrot- 

 ningskriget mot vissa roffåglar — låt vara, att deras stora 

 skadlighet för det matnj^ttiga vildtet äfven vore ett faktum — 

 kommer verkan häraf i praktiken, hvilket erfarenheten till 

 fullo bestyrkt, genom okunnigheten hos allmogen och veder- 

 börande premiebetalare att i första hand och till alldeles 

 öfvervägande del drabba vråkar, tornfalkar och andra nyt- 

 tiga roffåglar eller sådana arter, hvilka genom sin sällsynt- 

 het redan äro vordna lefvande naturminnen, och hvilkas 

 fredande därför ur nationalekonomisk eller naturskyddssyn- 

 punkt borde ligga hvarje klarsynt medborgare och alla 

 fosterlandsvänner varmt om hjärtat. 



Öfver hufvud taget borde man, såsom också i våra jakt- 

 tidskrifter stundom framhållits, vid förföljandet af roffåglarna 

 ihågkomma, att dessa dock, t. o. m. de skadligaste bland dem, 

 ha sin viktiga mission att fylla i naturens stora hushållning. 

 Med rätta har man påpekat, att många af dem hålla efter 

 andra skadedjur, och med visshet kunna vi antaga, att sjuka 

 eller svaga individer af det matnyttiga vildtet, d. ä. sådana, 

 som äro mindre väl ägnade att bestå i kampen för tillva- 

 ron och att fortplanta släktet, i främsta rummet falla offer 

 för dem. Genom att bortplocka dessa försvagade individer 

 hindra således roffåglarna (rofdjuren) dem att på kommande 

 generationer inympa sina sjukdomar eller alstra en svag af- 

 komma; de bidraga härigenom till att upprätthålla ett friskt, 

 mot ogynnsamma förhållanden motståndskraftigt släkte. 

 Dessutom måste man räkna roffåglarna (rofdjuren) till för- 

 tjänst, att de på samma sätt motverka tilläfventyrs uppkomna 

 epidemiska sjukdomars spridning bland det jaktbara ville- 

 brådet. De sjuka individerna uppätas af rofdjuren, hvari- 

 genom smittans öfverförande på friska djur försvåras. Skade- 

 djuren spela således för det nyttiga vilda en stor roll i egen- 

 skap af »sundhetspolis". Bortryckes den länk i djurkedjan, 

 som representeras af dem, så rubbas den naturliga jämvikten 



