4. III. 1916. Till revidering af gällande jaktförordning. 81 



gjort en god gärning i jaktskyddets intresse och till väl- 

 signelse för de „nyttiga" småfåglarna. Den tiden ligger ännu 

 icke fjärran, men gudskelof ligger den dock i det förgångna. 

 Icke blott lagparagraferna ha bidragit därtill, att man bru- 

 tit med utrotningsprincipen gentemot roffåglarna; äfven bland 

 ägarena har allt mera den insikten vunnit insteg, att t. o. m. 

 roffågeln har sitt existensberättigande och att den icke an- 

 stiftar enbart skada, utan medför äfven nytta, vare sig 

 direkt eller indirekt. Den nu gällande fågelskyddslagen har, 

 förutom de redan i den föregående lagen fridlysta tornfalken, 

 vråkarna och ugglorna (med undantag af ufven), äfven upp- 

 tagit skrikörnen och gladan till fredande, så att dessa fåg- 

 lar äro fullt likställda med sångfåglarna m. fl. I Preussen 

 äro dessutom örnarna ställda bland de jaktbara fåglarna, 

 så att blott den jaktberättigade har tillåtelse att fälla, fånga 

 eller taga dem ur nästet. Mångenstädes ha vidare myndig- 

 heterna och privata personer utsatt vidtgående bestämmelser 

 i afsikt att såsom naturens minnesmärken skydda särskildt 

 större roffåglar, hvilka genom sin sällsynthet sväfva i 

 fara att helt och hållet försvinna från landets fauna. 



Vi våga tro, att äfven hos oss jägarens och naturvän- 

 nens intressen skola med god vilja gå ihop med stigande 

 insikt om det berättigade i den ena och den andra partens 

 fordringar. 



För att verksammast utrota rof- och skadefåglar har 

 man i jaktvårdens intresse inom våra jägarkretsar allmänt 

 begynt använda p ål saxar. Med anledning häraf kunna 

 vi i detta sammanhang icke uraktlåta att framhålla, det an- 

 vändandet af dessa fångstredskap i allmänhet, och icke 

 minst då det sker i stor omfattning samt utan tillräcklig 

 eftersyn och nödigt omdöme, omöjliggör hvarje åtgärd till 

 fredning. Erfarenheten har nämligen utvisat, att af de fåg- 

 lar, som fångas med sax, endast en mindre del utgöres af 

 verkligen jaktskadliga, den flerfaldigt öfvervägande delen 

 däremot af icke-afsedda nyttiga eller från jaktsynpunkt lik- 

 giltiga arter. Detta framgår tydligen af de i jakttidskrifterna 

 offentliggjorda fångstresultaten. Därjämte är det ju erkändt, 



6 



