106 R. Palmgren, Glaucidium passerinum L. 6. V. 1916. 



ning naturligtvis. I synnerhet har jag gjort dem uppmärk- 

 samma uppå, huru värdefulla äggen och äfven ungarna af 

 den lilla sparfugglan äro, omtalande tillika att sparfugglan 

 häckar uti af hackspettar gjorda hål i ihåliga träd endast 

 1 — 2 meter från marken. Omsider, eller år 1912, buro mina 

 bemödanden frukt. Vid pågående utstämpling af timmer 

 inom Kuohatti revirs 4:de bevakningsområde observerade 

 nämligen en af mina arbetare, att en mindre fågel för några 

 ögonblick visade sig uti ett ofvan beskrifvet hål samt därpå 

 hastigt drog sig tillbaka, sedan den kommit under fund med 

 anledningen till det i ödemarkens stillhet ovanliga bullret, 

 åstadkommet af yxornas knackande i träden, då till försälj- 

 ning utsedda träd försågos med kronans stämpel. Anande 

 att fågeln, som han endast otydligt sett, var den rara sparf- 

 ugglan samt att den hade bo i hålet, skyndade min karl 

 sig att med sin diameterklafve tilltäppa hålet för att sålunda 

 fånga fågeln lefvande. Hålet eller boet var beläget uti en 

 rottorr granstubbe af 4 ^'2 nieters längd samt endast 2 me- 

 ter från marken. Stubben, hvars diameter vid hålet var 

 30 cm, var vid roten nästan genomrutten, så att endast 

 några få yxhugg behöfdes för att försiktigt fälla den. För 

 att sedan åtkomma modern och ungarna, — att det fanns 

 ungar i boet antogo vi för gifvet, emedan vi redan hade 

 den 13 juni, och ugglorna i allmänhet häcka tidigt — , för 

 storades icke själfva boöppningen eller hålet, emedan boet 

 därigenom för all framtid förstörts, hvilket jag med känne- 

 dom om att en del roffåglar flere år begagna samma bo, 

 äfven om ägg eller ungar borttagas därifrån, naturligtvis 

 icke ville, utan i stället löstogs en spjäla, så att själfva boet, 

 som var 35 cm nedanom hålet, blottades, men boöppningen, 

 hvars diameter endast var 6 cm, förblef oskadad. Boet be- 

 fanns äfven mycket riktigt innehålla ungar af sparfugglor, 

 jämnt ett hälft dussin, men då dessa endast voro några 

 dagar gamla, beslöts att lämna dem i boet och först bort- 

 taga dem, sedan de blifvit nästan flygga. Den borttagna 

 spjälan sattes därför på sin plats och fastsurrades medels 

 björkvidjor vid stubben, som upprestes i lodrät ställning 



