130 



Ruokolaks c. 2500 tunnland åker, c. 6500 tunnland ängs- 

 mark och c. 120 tunnland odlad möss- och kärrjord. Rå- 

 gen gifver 6 — 7: de kornet, vårsäden 4— 5 -.te. 



Bland de naturliga ståndorterna*) äro skogarna de vida 

 vägnar öfvervägande. Äfveu försumpningarna äro mycket 

 allmänna, men i följd af traktens starka kupering nå de säl- 

 lan någon större utsträckning. De icke försumpade öpna 

 markerna äro till både antal och vidd mindre än de före- 

 gående, utom kärrängarna och ljungfälten, hvilka, isynnerhet 

 de sistnämda, äro både allmänna och vidsträckta. 



Skogen består på moarna och de torra åsarna, isyn- 

 nerhet på deras kammar, uteslutande af tall. Dessa tall- 

 skogar äro vanligen mycket täta. Mossor (Hijpnum Schreberi 

 och Dicranum undulatum allm., Hylocomium splendens och Di- 

 cranum scoparium spridda, Dier. spurium rar) och lafvar fCla- 

 dina silvatica och rangiferina allm , Cl silvatka var. alpe- 

 stris och Cetraria islandica teml. allm.) bilda uti dem ett 

 tjockt täcke öfver marken. Knapt några andra växter trif- 

 vas i denna ståndorts ständiga skugga. I de tätaste tall- 

 skogarna saknas till och med lafvarna, och mossorna in- 

 skränkas i dem till antal och ymnighet. Då skogen glesnar, 

 infinna sig risväxter, ofta i mängd, och äfven några örter 

 och gräsväxter. Risvegetationen bildas mest af lingonris och 

 blåbärsris. Af örter och gräsartade växter anträfias i gle- 

 sare tallskogar allmänt Melampyrum pratense och Pyrola 

 rotundifolia, här och der Linncea borealis, Luzula pilosa, 

 Melica nutans och Aira flexuosn, och sällsynt Hypochoeris 

 maculata, Pulsatilla vernalis, Pyrola chlorantha och Carex 

 ericetorwm. 



På friskare jord, såsom i dälder och på backsluttnin- 

 gar, är tallskogen starkt uppblandad med björk och stundom 

 med gran. (Granen uppträder här nästan aldrig skogbil- 

 dande, utom i distriktets nordligaste delar, hvilka jag icke 

 hann besöka, men jag såg den öfverallt tillsammans med 



*) Grupperingeu och benämningen af dessa äro hufvudsakligen 

 de samma som i Bidrag till sydöstra Tavastlands Jiora och Flora Ka- 

 relicE Onegensis af J. P Norrlin. 



