136 



sterar en liten vattensamling, tydligen återstoden af ett igen- 

 vuxet träsk. Den utmärker sig genom en för trakten ovan- 

 ligt rik träskvegetation. Den del af vattensamlingen, som 

 vetter ut ur vinkeln mellan åsarna, är nästan fyld af Hypnum 

 fluitans, Sphagnum ctisjndatum och Cyperaceer. Strax derefter 

 vidtager ett väl utbildadt gungfly, utmärkt genom sin rikedom 

 på Menyanthes trifoliata, Calla palustris och halfgräs samt 

 sin af dessa växters rötter och några mossor sammanväfda, 

 gungande yta. Gräsvegetationen utgöres förnämligast af Rhyn- 

 chospora alba, Eriojohorum angustifolium, E. gracile, E. va- 

 ginatum, Carex ampullacea, C. canescens och C. chordorrhiza. 

 Gungflyet öfvergår småningom genom Sphagnas öfverhand 

 tagande till en flackmosse. Det är intressant att här kunna 

 följa med guugflyets gradvis skeende förvandling. Nära trä- 

 sket bilda Sphagna endast små fläckar. Dessa tilltaga läng- 

 re utåt i höjd och vidd, lemnande ett allt mindre och min- 

 dre mellanrum mellan hvarandra. I samma mon, som Sphag- 

 numtufvorna tilltaga i mägtighet, draga sig örter och half- 

 gräs tillbaka ur dem och minskas till såväl arternas som in- 

 dividernas antal. Slutligen synas de sista återstoderna af 

 gungflyet som nätformigt förgrenade gytjefylda rännor i flack- 

 niossen, bevuxna med Rhynchospora alha, Drosera interme- 

 dia och Scheuchzeria palustris. Der flackmossen är renast 

 utbildad, förekommer Malaxis paludosa (sällsynt) till hälften 

 inbäddad i de svällande tufvorna af S^yliagnum cymhifolium. 

 Under detta utvecklingsstadium hyser Sphagnumtäcket redan 

 några för gungflyet främmande växter. Hit höra isynnerhet 

 risen, bland hvilka mest Andromeda poUfolia. Längre bort 

 ökas risen, främst Cassandra calyculata, i mängd, torfven 

 får en större fasthet, och flackmossen öfvergår till en öppen 

 myr. Denna intränger i närliggande dälder med långa gre- 

 nar eller vikar, hvilka äro tätt bevuxna med tallar, sålunda 

 verkliga tallmyrar. 



Om dalbotnarne icke intagas af träsk eller sumpmarker, 

 utan af skog, är dock marken i dessa alltid mer eller min- 

 dre vattendränkt, stundom i så hög grad, att mellan träden 

 trifvas vattenväxter, sådana som Menyanthes trifoliata, Co- 



