147 



B äckarne liafva några egendomliga arter, såsom Ranun- 

 culus Lingua (rar), Hippuris vulgaris, Potamogeton rufescens 

 (rar), P. graniineus, Dichelyma falcattivi, Fontinalis antipyre- 

 tica och F. dalecarlica, samt på deras stränder Lycopus eic- 

 ropcPAis (teml. rar) och forma glahrata af Meniha arvensis. 



I polar ne (och dikena) växa utom några högst all- 

 männa växter Peplis Portula (rar), Utricularia vtdgai-is, Po- 

 lygonum Hydropiper, Callitriche verna och Glyceria jiuitans. 



I afseende på vegetationens olika grad af yppighet sön- 

 derfaller detta område i tvänne delar, den östra, omfattande 

 trakten kring de många träsken, och den vestra, omfattande 

 Saimas stränder och dess öar. Den östra utmärker sig ge- 

 nom sin magra jordmon, sin rikedom på tallskog och ljung- 

 fält samt sin i hög grad torftiga vegetation. Den vestra der- 

 imot är rikare på löfskog, ljungfälten äro mindre och torra 

 backar talrikare, hvarjemte vegetationen är yppigare, befolk- 

 ningen tätare och odlingen allmännare. Dessa båda delar 

 förete dock mycket mindre olikhet sig imellan, än med trak- 

 ten närmast söder om dem. I denna trakt är lermyllan den 

 förherskande jordarten och åsbildningarna äro der mindre 

 talrika. Denna markens beskaffenhet förorsakar, att vegeta- 

 tionen der når en högre grad af yppighet. Isynnerhet gäller 

 detta om Vuoksens stränder och Imatra, hvars lundar och 

 strandbackar betydligt mera likna samma ståndorter i Ladoga- 

 karelen än i Savolaks. Följande 13 växter, hvilka alls icke blif- 

 vit funna inom det ofvan behandlade området, förekomma här: 



Änchusa officinalis, Vida silvatica, 



Polemonium coeruleum, V. tetrasperma, 



Solanum nigrum, JBlitum rubrum, 



Veronica agrestis, SI. glaucum, 



Polygala uliginosa, Chenopodium polyspermum, 



Agrimonia Eupatoria, Brachypodium pinnatum. 



Geum urbanum, 

 18 andra arter, hvilka inom denna beskrifnings område äro 

 sällsynta, uppträda vid Imatra mer eller mindre allmänt, näm- 



