179 



hastighet och grundlighet hvarmed revolutionen inom sagda 

 vetenskaper genomfördes. Linnés fosterland skördade der- 

 igenom vida större ära och anseende, liksom ock författa- 

 rens namn blef kändt och aktadt redan under hans lifstid 

 öfver allt dit vetenskapen hunnit utbreda sig. Och då detta 

 på den tiden var menskoslägtet till gagn, huru mycket mera 

 borde det ej vara det nu, då så många ja oräkneligt nya 

 schakter i vetandets outtömliga grufva blifvit uppbrutna och 

 nya ådror af ädlaste metall dagligen upptäckas. Hvarje sär- 

 skild gren af naturvetenskaperna, och numera kunna räknas 

 många sådana hufvudgrenar, har svällt och slagit ut så tal- 

 rika kraftiga skott att, äfven om allt utan undantag vore 

 nedlagdt i ett enda språk, det dock skulle fordras mer än 

 en lifstid för att t. o. m. sätta sig in i den hithörande lit- 

 teraturen, ännu mer då det gäller att granska hela massan 

 af offentliggjorda fakta. Vetenskapen bör vara ett neutralt 

 område, der alla nedlägga sin nationalitet inför hela mensk- 

 lighetens oafvisliga fordringar, på det med förenade krafter 

 den skyhöga byggnaden må en gång bli färdig, åtminstone 

 borde derpå allas samfälda sträfvan gå ut. Men i dess ställe 

 börjar föreningsbandet mellan de olika falangerna att slap- 

 pas, emedan kommandoordet ej längre förstås af alla. Hvarje 

 nation börjar fordra att dess tungomål äfven tages i betrak- 

 tande inom vetenskapen, det börjar äfven på snart sagdt 

 hvarje t. o. m. ännu föga utveckladt språk vigtiga afhand- 

 lingar att produceras, som rättvisligen borde omedelbart 

 kunna af hvarje mera försigkommen vetenskapsman förstås 

 och användas. Följderna af detta missförhållande börja ock 

 redan, särskildt inom den deskriptiva naturkunnigheten, att 

 visa sig, en och samma form beskrifves samtidigt på olika 

 språk och uppstår en synonyrai, som rättnu dödar eller brin- 

 gar vetenskapen i oordning och inför kaos, der blott det 

 klaraste solljus borde få lysa. Detta kan ej afvänjas förr 

 än hvarje nation af den hårda nödvändigheten lär sig inse, 

 att det inhemska tungomålet ej må gå utom sin befogenhet 

 och intränga på hela mensklighetens fridlysta gebiet. Detta 

 inhemska är alldeles ouudgänghgt, hvilket väl ej kan af nå- 



13 



