192 



Kolari af direktör A. Blom q vis t och af honom till säll- 

 skapet förärade. (Angående dessa båda former se Medd. 



I, P- 47.) 



Till de zoologiska samlingarna hade hofrådet K. Wu- 

 lisma förärat Catocala Fraxini från Helsingfors trakten. 



Den 3 Mars 1811, 



Doktor S sel an förevisade, i esplanaden härstädes tagna, 

 fruktbärande exemplar af Tilia platyphylla Scop. (=: T. 

 grandifolia Ehrh.), hvaraf jemväl förefinnes ett individ vid 

 Stansvik på Degerö. Denna art igenkännes lätt på sina 

 stora, håriga och mycket hårdskaliga frukter, hvilka äro 

 försedda med 4 ä 5 tydliga langsribbor. Bladens undre yta 

 är finhårig samt af ungefär samma färg som den öfra. Den 

 hos oss allmännast odlade så kallade Holländska linden, T. 

 vulgaris, bildar en fullkomlig mellanlänk mellan den nyss 

 anförda arten och T. ulmifolia Scop. {zz: T.parvifolia Ehrh.) 

 med sina små, släta och tunuskaliga frukter samt glatta, 

 undertill gråaktiga blad, på grund hvaraf det syntes talaren 

 antagligt att densamma endast vore en hybrid af de nämnda 

 arterna. Talaren slutade med en uppmaning att mer än hittills 

 insamla af våra lindar, särskildt i fruktbärande tillstånd. 



Den 1 April 1811. 



Professor Lindberg anmälde några för vår flora nya 

 mossor: Oncophorus ( Oreoweisia) ohtusatus n. sp. Lindb. 

 i sterilt tillstånd tagen af magister V. F. Brotherus i Kan- 

 gasniemi i södra Savolaks och skild från den närmaste O. 

 serrulata genom sina långa och smala, jemnbreda och rund- 

 trubbiga blad. Hyjynum pahistre* subsphcericarpon Schleich. 

 jemväl af docent Norr lin tagen i Kirjavalaks; från hufvud- 

 formen af H. pialustre utmärkes den genom sin styfliet och 

 groflek, i synnerhet hvad beträffar bladen, som hafva enkel, 

 lång och ganska tjock nerv. — Afven ville professor Lind- 

 berg fästa uppmärksamheten vid en mossa, TÄMj/tcZmm minu- 

 tulum (Hedw.) B. S., som strax söder om vår naturhistori- 



