Farven er mork rosenrød; individerne viser sig ved 

 koloniens gjeiinenislcjæring kraftig lioirode. 



De særdeles tætsiddende, talrige, stjerneformige kalk- 

 spicler gjør tnnicaon ganske ugjennemsigtig. Hver spieel 

 med talrige, korte, udstaaende pigge (onikr. 50 hos de 

 største). 



Individernes længde omtr. 2""". 



Branchialsækkens stigniaradiker ojrtager hele dennes 

 længde. 



Vas deferens lober i (3 spiralsnoinger om testikelen. 



En lang baand- eller tnngeforinig, horizontaltløbende 

 ectodermforlængelse-ved egestionsaabningens ndlob. 



Denne art fandt jeg i nogle iaa cornii i Saltenstrom- 

 men og ved Hasvik (Søroen) lomkr. KJ favnes dyb). Prof. 

 M. Sårs anfører den som ikke sjelden ved Tromsø, Ham- 

 merfest oa; Havosund. 



LeptOClinum, ^lihie-Edwards, 1842. 

 Leptoclinum candidum, Savigny, 1816. 



1S16. Leptoclinum caixJkhdii, Savigny. Mém. sur les ani- 



maux sans verteb. pt. II, fase. I. 

 1872. Eiicoel/toii iMrasifinim, Giard. Recherches sur les 



Ase. comp. ou Sy nase. Ach. Zool. 



exper. t. I. 

 1877. Lepioclhmm cand /du ni, Della Valle. Contrib. alla 



storia nat. dell. Ase. comp. del 



Golfo di Napoli. 

 1890. — — Lahille. Recherches sur les tuni- 



ciers des cotes de Fance, pg. 92. 



En eneste 1 cm." stor. indtil 2""" tyk koloni, tandt jeg 

 ved Espevær, hvorfra den medbragtes tilfreldig sammen med 

 nogle andre synascidier og hvor arten sandsynligvis var 

 bleven overseet. Kolonien var fæstet til en alge. Den 

 fælles tunica indeholdt i stort antal de karakteristiske 

 mangestraalede kalkspicler. Kolonien blev fiinden i juli 

 maaned i en dybde af 4 favne. 



DiploSOma, MacdounM, 1858. 



Denne slægts mange nærstaaende foiiner blev oprin- 

 delig opstillede som ligesaa mange arter (Giard. Drasche 

 o. fl.). Ved sine omhyggelige undersøgelser har Lahille 

 paavist, at forskjellen i de aller fleste tilfælde kun beroede 

 paa farven. Han har søgt at henføre disse farvevarieteter 

 til 2 typer, som han forelobig betragter som 2 arter: 

 Diplosoma listm, Lister. DipJosoma spoiic/ijorme, Giard, 

 til hvilke ogsaa de noi-ske fornu-r lader sig henføre. De 



The colour is a dark rose-red, and on cutting through 

 the colony, the members appear of a bright red colour. 



The numerous, densely-crowded. stclhilc calcareous 

 spicules render the tunic ([iiite opa(|U('. Each sjiicule has 

 numerous short protruding spikes labout rii) in the largest). 



The length of the niemljers is about 2""". 



Tiie rows of stigmata in the bi-anchial sac occupy 

 its entire length. 



The vas deferens winds in li spiral coils round the 

 testicle. 



The hoi-izontally-running extension of the ectoderm 

 at thi' moutli of the atrial orifice. has tiu' form of a loiig 

 hand or tonjiui'. 



1 fouiid a few cormi of this si)ecies in Saltenstrom- 

 men and at Hasvik (Sørøen) at a dejith of al)out lu fathoms.' 

 Prof. M. Sårs notes it as not uncommon at Tiuimso, Ham- 

 merfest and Havøsund. 



Leptoclinum, Milne-Edward.s, 1842. 

 Leptoclinum candidum, Savigny, 18iG. 



181G. Leptoclinum candidum. Savigny. Mém. sur les ani- 



maux sans vertéb. pt. II, fase I. 

 1872. Eucoélium parasiticiim, Giard. Recherches sur les 



Ase. comp. f)n Synasc. Arcli. Zool. 



exper. t. I. 

 1877. Leptochmim cand/dum, Della Valle. Contrib. alla 



storia nat. delle Ase. comp. del 



golfo di Napoli. 

 1890. — — Lahille. Recherches sur les tuni- 



ciers des cotes de France. \>. 92. 



I found a single colony, 1 cm. square and 2""" thick 

 at Espevær, whence it chanced to be tåken together with 

 some other Synascidiæ, and where the species had probably 

 been overlooked. The colony was attached to sea-weed. 

 The coinmon tunic contained ciiaracteristic niulti-radiate 

 calcareous spicules in great numbers. The colony was 

 found in .luly at a depth of 4 fatlioms. 



DiploSOma, Macdonald, 1858. 



The numerous nearly-allietl forms of this genus were 

 formerly classed as so many species (Giard, Drasche, etc). 

 Lahille, by his careful investigations, has proved that the 

 difiference. in by far the greater number of cases, was only 

 due to the colour. He has endeavoured to refer these 

 colour-varieties to 2 types, which he temporarily considers 

 as 2 species, viz. Diplosoma lisferi, Lister, and D. spongi- 

 forme, Giard. to which the Norwegian forms may also bo 



