15 



diets fysiologiske opgave bestod i at regulere blodstroinraen 

 i postabdoiiien, repektive stolonerne. idet det i disse danner 

 en flad, dobbeltvægget skillevæg, der deler de cylindriske 

 organer i to halvdele, desuden paaviste de ligesom Konv- 

 levshij, hvilken rolle epicardiet spiller ved knopskydniiigen. 

 Den i disse arbeider irenistillede opfatning er nu bleven 

 bekræftet af tiere forlattere, hvoraf jeg her nrevner Maurice 

 (43), der i sin fig. GG. pl. XYIII b. afbikler en larve af 

 Amaroncium. hvor anlægget sees meget instruktivt. Hos 

 SeeJigcr tinder vi ligeledes den samme fremstilling nf epi- 

 cardiet. Jeg henviser til fig. 7G0, png. 13(J0 i Koit^hclt 

 og Heklers lærebog, hvor epicardiets udvikling hos larverne 

 er fremstillet. Som i de tidligere nrevnte afhandlinger be- 

 skrives ber epicardiet som en udbugtning fra tnrmtractus i 

 dennes æsophagelparti. 



I den senere tid er imidlertid et væsentlig andet 

 stanil])uukt indtaget af ri-.oii. Etter hans undersogelser 

 skal epicardiet hos nogle grupper dannes af tarmtractus 

 hos andre af peribranchialsækken. Hos familien Bofryllidæ 

 har peribranchialsækken en overordentlig udbredelse i krops- 

 hulen. (Se fig. 5, Pl. IX). Medens organet hos de fieste 

 sammensatte Ascidier kun findes i ..pars respiratoria af 

 tarmtractus vokser det hos BotrijUiderue liagover og beklæ- 

 der med sit ..viscerale blad- hele tarmtractus, I et tidli- 

 gere arbeide har jeg skildret dette saaledes (31. pag. riti4): 

 „Die einheitliclie Peribranclualblase entwielielt sicli nun 

 derart weiter, dass sie niclit uur den Abscbnitt des Kiemen- 

 darmes, soiidern den ganzen Darmtractus umwiichst. DcUa 

 Valle hat sehr correkt beschrieben. vvie das ]jarietale Blått 

 der Peribranchialljlase sicli iiberall dem Ektoderm, das 

 viscerale dem Darmtractus anlegt (s. meine Taf 37. Fig. 

 4)." Della Valle har kaldt peribranchialsækken for ,.pei-i- 

 toneum- (13). en anskuelse, der efter min mening bestemt 

 allerede er gjendreven af Richard Herfirir/.^ ældre anato- 

 miske (29) og Kowalevsky og Seeligers udviklingshistoriske 

 arbeider. Pizon kakler nu den del af perihraw.hiahælil^eu, 

 der beklæder tarmtractus (bagenfor ,.pars respiratoria"). og 

 som jeg alene opfatter som en for Botri/llidertie og Pijro- 

 soiiia eiendommelig sterk udvikling af periliranchialsækken 

 for ,.la membrane périviscérale ou épicardique." I et til- 

 svar til mig siger han (48 a. pag. 376): ,.Ki Oka ni Hjort 

 nont attribué a la cavité uniqiie dans laquelle s'ouvrent les 

 deux sacs peribranehiaux sa signification de cavité cloacale. 

 Quant aux deux prolongements postérieurs de cette cavité 

 qui sont les bomologues des tubes épicardiques des Asci- 

 dies polycliniennes. Oka seul en a constaté la presence, 

 mais sans en voir la veritable nature." Det er ikke rigtig 

 af Pizon at paastaa, at livad ban beskriver som ,.tubes 

 épicardiques- ikke ligesaafuldt er afbildet og beskrevet af 

 mig; jeg henviser alene til min fig. 5, Pl. IX, hvor det 

 samme forhold fuldt ud er afbildet. Salensktj. der har 

 sluttet sig til P?>OHS opfatning, siger endogsaa: ,.Hjort hat 

 oftenbar die Epicardials;k'he gesehen, uur nicht als solcbe 

 erkanut" (55, pag. 524). 



further demonstated bow tlie pliysiological function of the 

 epicardium consisted in the regulation of the stream of 

 blood in the post-abdomen, as also in the stolons, forming 

 in them a flat double-walled septum, which divides the cy- 

 lindrical organs into 2 halves. Tliey also showed. as did 

 KoiralersJq/. the part tliat the epicartlium plays in budding. 

 The theory put forward in thcse works bas now been con- 

 firmed by several ^vriter^, among whoni I will hei'e name 

 Maurice (43). who. in his fig. 66, Pl. XVIHb, gives a 

 drawing of a larva of Aviarouciiini. wjiere the ludiment is 

 very instructively shown. In Seelic/er also, we find the 

 same account of the epicardium. 1 refer the reader to fig. 

 760, p. 1300, in KorscJielt and Heiders text-book, wbere 

 the develoimient of the epicardium in the larva is represented. 

 As in tlie previouslymentioned treatises, the epicardium is 

 liere described as an evagination from the «esophageal part 

 of the alimentary canal. 



In more recent times, however, an essentially difie- 

 rent staud-point bas been tåken by Pizon. Accordiug to 

 his investigations. the epicardium in some groujis is formed 

 from the intestine, in others, from the f)eribrauchial cavity. 

 In the family Bofryllidæ, the peribranchial cavity has an 

 unusual expansion in the cavity of the body (see Pl. IX, 

 fig. 5). While this organ in most of the Compound Asci- 

 dians is only found in the ,.pars respiratoria- of the ali- 

 mentary canal, in Bofryllidæ it grows backwards and covers 

 with its ,,visceral layer- the wbole of the alimentary canal. 

 I have thus described it in a previous paper (31, p. 594): 

 ..Die einheitliche Peribranchialblase entwickelt sicli nun 

 derart weiter, dass sie nicht uur den Abscbnitt des Kiemen- 

 darnies, sondern den ganzen Darmtractus umwilchst. Della 

 Valle hat sehr correkt besciirieben wie das parietale Bkitt 

 der Peribranchialblase sich iiberall dem Ektoderm, tias 

 viscerale dem Darmtractus anlegt (s. meine Taf. 37, Fig. 

 4i." iJella ]'alle has called the peribranchial cavity. tlie 

 j.peritoneum" (13), a view which, in my opinion, was already 

 confuted by Richard Hertivig's earlier anatomical work (29), 

 aud by Kotvalersli/s and Secligerfi developmental-historical 

 works. Pizon calls tlicd part of the perihraiwhial cavity, 

 which covers tbe alimentary canal (behind the ,.pars respi- 

 ratoria") and which I alone interpret as a high develop- 

 ment of the peribranchial cavity. peculiar to Bofryllidæ and 

 Pyrof-onia, ,.la membrane périviscérale ou épicardique." 

 In a reply to me, he says (48 a, p. 37G): ..Ki Oka ni 

 Hjort nout attribué å la cavité unii]ue dans laquelle s'ouv- 

 reut les deux sacs peribranehiaux sa signification de cavité 

 cloacale. Quant aux deux prolongements postérieurs de 

 cette cavité qui sont les homologues des tubes épicardicjues 

 des Ascidies polycliniennes. Oka seul en a constaté la pre- 

 sence, mais sans en voir la veritable nature." Pizon is 

 inconect in maiutaiuiug that what he describes as ,.tubes 

 épicardiques  are not quite as fully described aud figured 

 by me; I wiU only direct attentiou to my fig. 5, Pl. IX. 

 where tbe same thing is shown in full. Salensky. who bas 

 sub.?cribed to Jizoifs view, even says: ,;Hjort hat oftenbar 

 die Epicardialsitche gesehen, nur nicht als solcbe erkannt" 

 (55. p. 524). 



