11 



Havdyh, lader der si^' i det store oti; lielc adskille o for- 

 skjellige Udbredelsesceiitrer, nemlig: 



A. Det sydlige graa Ler, der omfattet Fjordene og 

 Bankerne langs Norges Kyst omtrent til l'J" 1). L. samt 

 det graa ler ved Island og Jan Mayen. 



B. Det nordlige graa Ler. hvortil horer Fjordene 

 og Baidverno langs Norges Kyst ostenfor ID" 0. L.. ved 

 Beereii Eiland og Spidsberger; samt Rhabdamminaleret. 



C. Det brune Ler, der deles i det egentlige Bilocu- 

 linler samt Overgangsleret. 



Specielt adskiller Biloculinalei-et sig fra det graa Ler 

 i den Grad, at af de Arter, der er fnndne paa den forste 

 Lersort er blot ca. Vs falles for begge. Af disse -/a af 

 Arter, der er fælles, har mange egentlig blot hjemme paa 

 den ene Lersort og er blot enkeltvis fundiie paa den anden. 



Sognefjorden danner sammen med de øvrige dybe 

 Fjorde i det vestlige Norge et egi't Distrikt, hvis Fauna 

 karakteriseres ved Forekomsten af enkelte større, mere iøine- 

 faldende Former som Saccammina sphaerica, Batysiphon 

 tiliformis, Rhabdammina abyssorum og dens Folgesvend 

 Tholosina buUa. endvidere 8tortos])baera alljida og Hype- 

 lannnina ramosa. Nogle af 'de i Sognefjorden fundne 

 Thalamophorer synes her at have Grændsen for sin Ud- 

 bredelse mod Nord. Disse er: Stortosphaera albida, Bathy- 

 siphon tiliformis, Gordiaminmi charoides og Ascliemonella 

 catenata. 



Sacsammina spharica forekommer i saadan Mængde 

 paa de store Dyb i enkelte af de vestlandske Fjorde, at 

 man kunde være fristet til at kalde det Mudder, hvori 

 denne Dyreart lever, Saccamminamudder i Modsætning til 

 det graa Ler paa Kystbankerne. Imidlertid synes dette 

 Forhold ikke at viere Tilf;ekiet med Sognefjorden, da den 

 eneste Prøve fra Skrabningenie i denne Fjord indeholder 

 forholdsvis faa Exemplarer af Saccammina sphaerica, men 

 derimod særdeles mange af Rhabdammina abyssorum. Dog 

 kau Sognefjordens Mudder ikke kaldes Rhabdammina- 

 mudder, da det savner den graagrønne Kulor, som er ei- 

 eudommeligt for denne Lersort. 



Det graa Ler langs Norges Kyst er med Undtagelse 

 af den østlige Del rigt paa Tiialamophorer, idet der her 

 er fundet næsten Halvdelen a f alle tra Norhavsexpeditionens 

 materiale opførte Arter. De uiidersogte Bundprøver er 

 tagne paa ca, 100 — 400 Favnes Dyb, hvilket er Granden 

 til at enkelte Arter, der har hjemme paa ganske grundt 

 Vand f. Ex. Rotalia beccari, ikke er komne med. De al- 

 mindeligst forekommende Arter er: Uvigerina pygmaea og 

 aiigulosa. Truncatulina lobatula og refulgens, Nonionina 

 umbilicatula og scapha, Lagena marginata, Pullenia sphae- 

 roides, Quinqueloculina seminulum, Globigeiina buUoides, 

 Bolivina dilatata, Bulimina elipsoides og marginata, samt 

 Cassidulina laevigata'. Uvigerina jjygnuiea er især talrig 

 tilstede paa de sydligere Dele af det graa Ler, saa man 



' Disse Arter findes oftest i mange Exemplarer i hver af de 

 i Tabellen angivue Bundijrøver. 



Expedition \ve fiiui, in all, 3 different centres of distri- 

 bution vi/,: 



A. The soutliern gray clay, wiiich iiicludes tlie 

 fjorils aud banks along the Norwegian coast, about as far 

 as to li) E. Long.. and the gray clay near Iceland and 

 Jan Mayen Island. 



]>. The northern gray clay. to which the fjords and 

 banks ;ilong the Norwegian coast east of 1 U E. Long., 

 near Bear Island aud Spitzljergen belong, and the Riiah- 

 dammina Clay. 



C. The brown clay, which is divided into the Bilo- 

 culina Clay, proper, and the Transition Clay. 



The Biloculiua Clay, in particular (Htfers to suih an 

 extent from tlu> gray clay tliat of the species found in the 

 firstnamed clay, only about "A are common to botli. Of 

 these ^/.j many have their home only on the oue kind of 

 clay, and are found very rarely on the other. 



Sognefjord, together with the other deep fjords of 

 W(^steru Norway, forin:^ a special district, whose fauna is 

 characterised by the occurence of a few larger, mene con- 

 spicuous forms, such as Saccammina spiiærica. Bathysiphon 

 filif(n-mis, Rhabdammina abyssorum and its companion, 

 Tliolosiua bulla, Stortosphæi-a all)ida and Hyperammina 

 ramosa. Some of the Thalamopiiora found in the Sogne- 

 fjord appear to have the northern limit for tlieir distribu- 

 tion in this fjord. These are Stortospliæra albida. Baty- 

 siphon tiliformis, Gordiammina charoides and Ascliemonella 

 catenata. 



Saccammina spha-rica occurs in such numbers in the 

 great depths of some of the fjoids of the west coast, tliat 

 one is tempted to call the mud in which this species of 

 animal lives — Saccammina mud, as opposed to the gray 

 clay on tiie coast banks. This, however, dees not seem to 

 be the case in the Sognefjord, as the one sample from 

 dredgings in this fjord contained compar;itively few speci- 

 mens of Saccammina sphærica, but, on the other hand, 

 very many of Rhabdammina abyssorum. The mud of the 

 Soguetjord, however, cannot be called Rhabdammina mud, 

 as tlie gray-green colour peculiar to this kind of clay, is 

 absent. 



The gray clay along tlie coast of Norway, witb the 

 exception ot the eastern part, is rich in Thalamopiiora, 

 almost half of the species mentioned from the Nortli At- 

 lantic Expedition collection haviiig been found tlieie. The 

 bottora-samples exaniined were tåken at a dept of from 

 about 100 to 400 fathoms. which accounts for the fact 

 tliat certain species, which have their homes in quite shallow 

 ■vvater — e. g. Rotalia beccari — are not among them. 

 The species most commonly occurring are Uvigerina 

 pygmæ-a and augulosa. Truncatuhna lobatula and refulgens, 

 Nonionina umbilicatula and scapha. Lagena marginata. 

 Pnllenia spheroides. Quinqueloculina seminulum. Glohige- 

 riiia bulloides, Bolivina dilatata, Bulimina elipsoides and 

 marginata, and Cassidulina laevigata'. Uvigerina jiygmæa 



Xumerous specimeus of these species wiU gone?'ally lic found 

 iu each of the bottoms-samples given in the table. 



