Neatrdia gnomon er tidligere kjendt fra Davisstrædet 

 02; den nordlige del af Atlanterhavet fra havet iidenfor 

 Tromsø og Lahrador til Maroco, Azorerne og Floridastrædet. 

 Den batlivnietriske udbredelse er 415 — 175U fv. 



Neatrefia gnomon has been previously known to occur 

 in the Davis Strait and from the north jjart of the Atlantic 

 Ocean, off Tromsrt and Labrador, to Morocco, tlie Azores. 

 and Florida Channel. Its hathymetrical distribution is from 

 41o tu 17oO fathonis. 



Anoni/a 

 Terehratula 



Terebratulina caput serpentis. Linné. 



caput serpentis, Linné, Syst. Nat., ed. 13, ITGT. p. 1153. 



_ Forbes & Hanley, Brit. :Mo11., vol. 2. 1853, p. 353, Pl. 56, figs. 1—4. 

 — — Jeffreys, Brit. Cnncli., vol. 2, 1863. p. 14. Pl. 19. tig. 2. 



Terebratulina — 



G. 0. Sårs, Moll Eeg. Aret. Xorv.. 1878, p. 

 Davidson, Mon. Kecent Brach., part. 1, 1886, 



Pl. 1, tig. 5. 



17, Pl. 3. tig. 12. Pl. 4, figs. 1- 



-11. 



TerehratitJina caimt serpentis foreligger knn fra Hnso, 

 4U fv. og stat. 79, 155 fv. 



Denne Ijrachiopode er almindelig langs vor kyst indtil 

 Hammerfest. Forøvrigt er den kjendt fra Murmankysten, 

 Hvidehavet, Vesteuropa, Middelhavet, Afrikas vestkyst indtil 

 Cap Vert. Jamaicas nordøstlige kyst, Korea og Japan. 

 Den har ogsaa været "anført fra de arktiske farvande, saa- 

 .som Spitsbergen, men foreligger her antagelig en forveksling 

 med den nærstaaende terehratulina septentrionalis. Ved 

 Grønland forekommer dog begge former, terehratulina raj^nt 

 serpentis er imidlertid sjeldnere end den anden. Ved Xord- 

 amerikas østkyst synes kun terelruttilina septentrionalis at 

 være re})ræsenteret. Terebratulina caput ser2)eniis har og- 

 saa været anført fra Australien og New Zealand men synes 

 dens forekomst i de antarktiske fiirvando at trænge nær- 

 mere bekræftelse. Den bathymetriske udbredelse er — 

 1180 fv. Fossil er den kjendt fra Skandinavien, nordlige 

 Rusland. England, Belglen, Frankrig, Italien og Azorerne. 



Terebratulina caput serpentis was only found at Husø 

 (40 fathoms), and Station 79 (155 fathoms). 



This bracliiopod is common along the Norwegian 

 coast uji to Hammerfest. It is also found off the Murman 

 coast, in the White Sea, Western Europe, the Mediter- 

 ranean. off the west coast of Africa down to Cape Verd, 

 the north-east coast of Jamaica, in the Corea and Jajjan. 

 It has also been reported in Arctic waters, e g. Spits- 

 bergen; hut here it has probably been confounded with 

 the uearly-allicd Terehratulina septentrionalis. Both forms, 

 however, occur off Greenland, though Terehratulina caput 

 serpentis is the more unconimon of the two. Off the east 

 coast of Nortii America, only T. septentrionalis appears 

 to lie represented. T. caput serpentis has been reported 

 in Australia and New Zealand, but its occurrence in an- 

 tarctic waters secms to require fnrther corroboration. Its 

 hathymetrical distribution is from to 118(1 fathoms. It 

 is found as a fossil in Scandinavia, nortliern Russia, Eng- 

 land, Belginm, France, Italy, aiul the Azores. 



Terebratulina septentrionalis, Couthouy. 



Terehratulina septentrionalis, Couthouy. Boston Journ. Nat. Hist., vol. 2, 1838, j). 65, Pl 3, fig. 18 



— — G, 0. Sårs. Moll. Reg. Aret. Norv., 1878, p. 10. Pl. 



— capmt serp)entis, var. septentrionalis, Davidson, Rep. on Brach , Voy 



Pl. 1, figs. 3—9. 



— septentrionalis, Davidson. Mon. Recent Brach., part 1, 1886. p. 28, Pl. 0, figs. 1 — 31 & 43—52. 



— — Fischer & Oehlert, Res. Camp. Sei. du Prince de ^fonaco. Fase. 3, 1892, p. 9, Pl 



a— t, Pl. 2, fig. 1 u— v. 



1. fig. 4 a-c. 

 Challen-er, Zool 



1. 1, 1880, p. 33, 



fi-. 1 



Findosted. Stationerue 173 b (døde skaller), 195 

 (døde skaller) 225, 255 (Vestfjorden), 260 (Porsangerfjorden), 

 262. 273, 290 og 323, Dybde 107—341 fv. 



I overensstemmelse med Davidson og Fischer & Oehlert 

 har vi her opfort denne form som en selvstændig art. Det 

 er dog et stort spørgsmaal, om den ikko rettere bor be- 

 tragtes som en varietet af foregaaende. Denne art har i en 

 end høiere grad end terehratulina caput serpentis en kos- 

 mopolitisk udbredelse, idet den er funden saavel i arktiske 

 som antarktiske farvande. Hos os var den tidligere kun 

 kjendt fra Finmarken. Den bathymetriske udbredelse er 

 10—670 fv. 



Iiocality. Stations 173 b (empty valves), 195 (empfy 

 valves), 225, 255 (AVest Fjord), 260 (Porsanger Fjord), 

 262, 290, and 323. Deptli 107-341 fathoms. 



In accordance with Davidson, and Fischer & Oehlert, 

 we have here recorded this form as a distinct species. 

 It is a question. howevei', whether it ought not rather to lie 

 regarded as a variety of the preceding form. This species 

 is even moxe cosmopolitan in its distribution tlian T. caput 

 serpentis, being found in both arctic and antarctic waters. 

 In Norway, it is only found in Finmark. Its batbymetrical 

 distribution is from 10 to 670 fathons. 



