u 



Exemplarerne tilhører dels hovedforiiien. peden vitreus, 

 dels den tyndere. glatte, mere hyaline ijeden ahyssonivi, 

 Loven'). Da der mellem disse to former findes overgange, 

 kan vi ilske som Sårs og Locard betragte den sidstnævnte 

 som en selvst:endig art. men maa med Jeffreys, Norman 

 og Verrill anse den som en dyhvandsvarietet a.{ pedeii vitreiis. 



Begge former træffes paa de større dyh langs den 

 noi'ske kyst op til Xordkap. Peden viirens synes at være 

 en kosmopolitisk art, som er kjendt fra Grønland, de 

 europæiske og nordamerikanske .atlanterhavskyster, Middel- 

 havet, Kanariske øer, Azorerne, Nordafrikas vestkyst, Sar- 

 gassohavet, vest af Sydpatagonien, syd af Japan og Philip- 

 pinerne. Den liathymetriske udbredelse er 50 — 2263 fv. 

 Fossil er den kjendt fra Norge os Sicilien. 



Sonie of tlie specimens belong to tiie princii)al furm 

 P. vitreiis. and some to the smooth, thiiiner. more liyaline 

 P. ahyssorniii, Loven'). As there are transition forms 

 between these two, we cannot, like Sårs and Locard. 

 regard the last-named as an independant species. but, with 

 .leftVeys, Norman, and Verrill, must consider it to be a 

 deep-water variety of P. vifrvas. 



Both forms are met witii in tiie deep watei- ofl' the Nor- 

 wegian coast up tø the North Cape. P. vitreus seems to be a 

 cosmopolitan species, known in Greenland. on the European 

 and North American shores of the Atlantic, in the Mediter- 

 ranean, the Canary Isles. and the Azores, on the nortii- 

 west coast of Africa, in the Sargasso Sea, on the west 

 coast of South Patagonia, ofl' the south coast of .lapan. 

 and the Philii>pine Islands. Its bathymetrical distriljutioii 

 is from 5U to 2263 fathoms. It is known as a fossil in 

 Norway and Sicily. 



Pecten islandicus, (J. F. Malier. 



Pedeit islaiid/cns, O. F. Muller, Prodr., Fau. Dan., 1776, p. 248. 



— — Fabricius, Fau. (rronl., 1780, p. 415. 



— — G. 0. Sårs, Moll. Reg. Aret. Norv., 1878, p. IG. Pl. 2. fig. 2. 



Findested. Stationerne 27U, 275. 312 (dode skaller), 

 336; Bddo. Advent Bay og Magdalena Bay 40 — 60 fv. 

 Fra de fleste lokaliteter foreligger den i talrige exemplarer. 

 Dybde 40—147 fv. (658 fv.i. 



Ved den norske kyst har pecten Idandicns sin syd- 

 grændse ved Bergen, hvor den dog blot forekommer i dværg- 

 agtig smaa exemplarer. Den er en circumpolar art, som 

 er kjendt fra Karahavet, Novaja Semlja. Barentshavet, 

 Spitsbergen, .Jan Mayen, ]Murmankysten. Island, Grønland, 

 Amerikas nord- og østkyst indtil Connecticut, Berings- 

 havet, Kamtschatka og det nordlige Japan. Døde skaller 

 er fundne i Kattegat, Nordsoen, ved de britiske kyster, 

 Biskayerbngten og ved Neapel og Messina, men disse er 

 oiensynlig subfossile. Den bathymetriske udbredelse er 

 5 — 170 fv. Til exemplarerne fra stat. 312, 658 fv., kan 

 der ikke tåges hensyn, da de var dode. Af samme grund 

 niaa vi ogsaa bortse fra Caudanexpeditionens stat. 19 (213 

 fv.) i Biskayerbngten. Fossil er peden /slaml/ciis kjendt 

 fra Spitsbergen, Skandinavien, nordlige Rusland, England, 

 Grønland, Sibirien og Spitsbergen. 



Locality. Stations 270, 275, 312 (empty valves). an.d 

 336, Bodo, Advent Bay and Magdalena Bay (40—60 fa- 

 tlioms). The specimens from most of these loealities are 

 numerous. Depth 40 — 147 fathoms (658 fathoms). 



Otf tiie Norwegian coast, Pecten isJanclictts has its 

 southern limit at Bergen, where, however. only small 

 dwartish S[)ecimens occiir. It is a circumpolar species, 

 found in tb.e Kara Sea. Novaja Semlja. the Barents Sea. 

 ofl' Spitsbergen. Jan ilayen. the Murman Coast, Iceland, and 

 Greenland. the north and east coasts of North America 

 down to Connecticut, in the Bering Sea, Kamtschatka. 

 and northern Japan. Empty shells have been found in 

 the Kattegat and the North Sea, ofl' the British coasts. 

 in the Bay of Biscay, and off Naples and ilessina; but 

 these are evidently sub-fossil. Its bathymetrical distribution 

 is from 5 to 170 fathoms. No notice can be tåken of 

 the specimens from Station 312 (658 fathoms), as they 

 were not living ; and for the same reason we must dis- 

 regai'd those from Station 19 of the Caudan Expedition, 

 in the Bay of Biscay (213 fathoms). P. islandicus is known 

 as a fossil in Spitsbergen, Scandinavia, northern Russia. 

 Eniiland. Greenland and Siberia. 



Pecten abysoriim, M. S. Loven, Asbjørascu, Bidrag til Chri- 

 stianiafjordens litoralfauna. Nyt Blag. f. Natvirvidensk.. voL 7, 

 18."i3, p. X 2. JI. Sårs. Bidrag til kuiidskalj om Christiaiiia- 

 fjordens fauna. II. Op. cit. vol. 17, 1870, p. 'i li. G. 0. Sårs. 

 Moll. Keg. Aret. Norv., 1S70, p. 22, tab. "2, lig. (3 a— c. 



') P. abyssorum, 51. S. Loven, Asbjørnsen, Bidrag til Christiania- 

 fjordens Litoralfauna. Xyt Mag. f. Naturvidensk., vol. 7, l&.'io, 

 p. '.152. M, Sårs, Bidrag til Kiindskab om Christiaiiiaf jordens 

 Fanna. IL Up. cit., vol. 17, 1870, p, 211. (j. O. Sårs. Moll. 

 Ueg. Aret. Xorv. 1870, p. 22. Pl. 2, figs. a— c. 



9* 



