87 



Mangilia auceps forekommer meget sparsom langs den 

 norske kyst op til Vestfinmarken. Mod syd gaar den til 

 Marocos vestkyst, Canariske øer og Madeira. Den bathy- 

 metriske udbredelse er 14 — 1010 fv. Fossil er den funden 

 i Østerige, Italien og det sydlige Frankrig. 



M. anceps occurs very sparingly along the Norwegian 

 coast up to west Finmark. It extends southwards to the 

 west coast of Morocco, the Canary Isles, & Madeira. 

 Bathymetrical distribntion 14 — 1010 fathoms. Fossil in 

 Austria, Italv. and the south of France. 



Mangilia. Teretia, amæna, G. O. Sårs. 



BapMomn amæna, G. 0. Sårs, Moll. Reg. Aret. Norv., 1878. p. 220. Pl. 17, fig. 10. 

 Defra}wia — Friele, Nordhavs Exp. Moll., vol. 2. 1886, p. 23. Pl. 10, fig. 22. 



Findested. Stationeriie 192, 195, 223, 260, 261. 

 270, 273, 290 og 357. Dybde 70— G49 fv. 



Denne vakre og eiendommelige art paavistes først af 

 O. O. Sårs ved Hasvig i Finmarken. Senere er den fun- 

 den ved Tromsø. Murmankysten og Grønland. Den ba- 

 thvmetriske udl)redelse er 30 — 649 fv. 



Looality. Stations 192, 195, 223, 260, 261, 270, 

 273. 290 and 357. Deptb 70— ()49 fathoms. 



This pretty and peculiar species was discovered by 

 G. 0. Sårs at Hasvig in Finmark. It has since been 

 found at Tromsø, on the Murman Coast, and in Green- 

 land. Bathymetrical distribution 30 — 649 fathoms. 



Mangilia, Thesbia, nana, Loven. 



Tritonitnnf?) nanum, Loven, lud. Moll. Scaud., 1846. p. 12. 



CohmibeUa nana, Jeffreys. Brit. Conch., vol. 4, 1867, p. 359, Pl. 87. fig. 4. 



Thesbia — G. 0.' Sårs, Moll. Eeg. Aret.. 1878. p. 221, "Pl. 16. fig. 2, Pl. VIII, fig. 3. 



Findested. Stationerne 173 b, 192 og 290. Dybde 

 191—649 fv. 



Ma)igiJia nana er udbredt langs den norske kyst til 

 Hammerfest. Forøvrigt er den kun kjendt fra Shetlauds- 

 øerne og Orknoerne. Den bathymetriske udbredelse er 30 

 —649 fv. 



Locality. Stations 173 b. 192 and 290. Depth 191 

 — 649 fathoms. 



M. nana is distributed along the Norwegian coast 

 up to Hammerfest, and is further known from the Shet- 

 land and Orkney Isles. Bathymetrical distribution 30 — 

 649 fathoms. 



Mangilia. Pleurotomella. 



PleufofnmeUa paclrcrdi, Verrill, Am. Journ. Sei., vol. 5. 

 — — Verrill, Trans. Con. Acad.. vol. 



Defrancia formosa, Jeffreys, Proc. Zool. Soc, 1883, p 



Findested. Denne, art foreligger i flere døde exem- 

 plarer fra station 192. 649 fv. 



Den eneste lokalitet fra den norske kyst, hvorfra 

 viangilia packardi tidligere har været kjendt, er havdybet 

 udenfor Storeggen, 400 fv., hvor G. 0. Sårs tog et be- ,, 

 skadiget exemplar. Arten er forøvrigt kjendt fra Færo- 

 kanalen, Europas vestkyst fra kanalen til Gibraltar. Azo- 

 rerne, Canariske øer og Amerikas østkyst fra New England 

 til Vestindien. Den bathymetriske udbredelse er 85 — 

 1608 fv. 



packardi, Verrill 



1872, p. 15. 

 5, 1882. p. 453 



397, Pl. 44, fig. 



Pl. 43, fig. 

 9. 



9, Pl. 57, fig. 5. 



Locality. This species is represented by several 

 dead specimens from Station 192 (649 fathoms). 



The ønly locality on the Norwegian coast in which 

 M. paclardi has jn-eviously been found, is the deep water 

 ofi' Storeggen (400 fathoms), where G. O. Sårs found a 

 damaged specimen. Distribution — Faroe Channel, west 

 coast of Europe from the English Channel to Gibraltar, 

 Azores, Canary Isles, and east coast of America from 

 New England to the West Indies. Batliyraetrical distri- 

 bution 85 — 1608 fathoms. 



