101 



Buccinum glaciale. Linné. 



Bucchunn glaciale. Linné, Syst. Nat., ed. 12, 1767, p. 1204. 



— — Friele, Nordhavs Exp. Moll., vol. 1. 18S2. p. 34. 



Findested. Stationerne 322, 366, 374, Jan Maj^en 

 og Norskoerne. Dyltde 20 — 61 fv. 



Buccinum glaciale er kjendt fra Grønland, Jan Mayen, 

 Spitsbergen, Barentshavet, Frants Josefsland, Marmankysten, 

 Hvidehavet, Novaja SenJja, Karahavet, Sibiriens ishavs- 

 kyster, Beringshavet. Okotske liav og Kamtschatka. Den 

 bathymetriske udbredelse er 4 — 160 fv. Fossil er den 

 funden i det nordlisie Rusland og paa Spitsl)ergen. 



Locality. Stations 322, 366, and 374, Jan Mayen, 

 and the Norwegian Islands. Depth 20 — 61 fathoms. 



Distribution — Greenland, Jan Mayen, Spitsbergen, 

 Barents Sea, Franz Josef Laud, Miirman Coast, White 

 Sea, Novaja Semlja, Kara Sea, Arctic coast of Siberia, 

 Bering Sea, Sea of Okhotsk, and Kamtchatka. Batliyme- 

 trical distribution 4 — 160 fathoms. Fossil in northern 

 Russia and Spitsbergen. 



Buccinum tenue, Gray. 

 Buccinum tenne, Gray, Beechey's Voy., 1839. p. 128. Pl. 36. fig. 19. 

 — — Friele, Nordhavs Exp. Moll., vol. 1, 1882, p. 35. 



Findested. Stationerne 326, 357, 366, 374 og Norsk- 

 oerne, 20—30 f v, Dybde 20—125 fv. 



Denne art forekommer ved Grønland, arktisk Amerika 

 indtil Halifax og Cape Sable, Spitsbergen, Frants Josefs- 

 land, europæisk og asiatisk Ruslands isbavskyster og Berings- 

 iiavct. Den bathymetriske udbredelse er 2 — 208 fv. Fossil 

 er den kjendt fra Island, Murmankysten, Sibirien. Canada 

 02; Labrador. 



Locality. Stations 326, 357, 366, and 374, and the 

 Norwegian Islands 1 20— .30 fathoms). Depth 20—125 

 fathoms. 



Distribution — Greenland, arctic America down to 

 Halifa.-c and Cape Sable. Spitsbergen. Franz Josef Land. 

 Arctic shores of European and Asiatic Russia, and Bering 

 Sea. Bathymetrical distribution 2 — 208 fathoms. Fossil 

 in Iceland, on tiie Jlurnian Coast, in Siberia, Canada, and 

 Labrador. 



Ukko') turtoni, Bean. 



Fiisus turtoni, Bean. Loud. Mag. Nat. Hist., vol. 7, 1834, p. 493, fig. 61. 



amjsodomus — G. O. Sårs, Moll. Reg. Aret. Norv., 1878, p. 269, Pl. 14. fig. 3, Pl. 25. fig. 9 & 10, Pl. X, fig. 16, 



Pl. XVIII, fig. 53. 

 Jnmula — Friele, Nordhavs Exp. Moll, vol. 1, 1882, p. 6, Pl. 4, fig. 4—7. 



UIdv — Norman, Ann. Mag. Nat. Hist-., ser. 6, vol. 12, 1893, p. 352. 



Findested. Stationerne 255, 257, 260, 261, 290 og 

 323. Dybde 127—341 fv. 



Denne nordatlantiske art bar sin nordgrænse ved Mur- 

 mankysten og Beeren Eiland, mod syd gaar den til de 

 Britiske øer. Hos os er den kun kjendt fra Trondhjems- 

 Ijordeu og Finmarken. Desuden er den tågen ved Grøn- 

 lands vestkyst. Den bathymetriske udbredelse er 5 — 341 fv. 



') Jeg vikle benytte navnet paa en finsk gud for denne slægt, og 

 henvendte mig derfor til en nu afdød ven, som jeg troede var 

 velkjendt i den lappiske gudelære. Baade jumala, ulko og flere 

 navne blev mig opgivet. Jeg vaklede mellom de to nævnte, 

 men valgte det første for velklangens .skyld i fuldstændig uviden- 

 lied om at jeg gjorde mig skyldig i en blasfemi. I den gamle 

 finske mythologi var „Jumala" liimmelgudeu. men blev senere 

 aflost af „Ukko", tordenguden. Efter kristendommens indførelse 

 blev „Jumala" betegnelsen for de kristnes gud. Dotte var jeg 

 desværre ubekjendt med, da det lappiske og finske sprog er mig 

 fremmed. Jeg er min ven dr. A. M. Norman taknemmelig, at 

 han har rettet min ubehagelige feil. 



Friele. 



Locality. Stations 255, 257. 260. 261, 290. and 323. 

 Depth 127—341 fathoms. 



This North Atlantic species has its northern limit at 

 the Murnian Coast and Bear Island, and extends south- 

 wards to the British Isles. In Norway it has been found 

 in the Trondhjem Fjord and Finmark. It has also been 

 tåken on the west coast of Greenland. Bathymetrical dis- 

 tribution 5 — 341 fathoms. 



') Being desirous of eraploying the namo of a Finnish god for this 

 genus- I applied to a friend, since deceased, whom I believed to 

 be well versed in Lapp mythology. He gave me 'jumala', '■ukko, 

 and several other names. I hesitated between the two men- 

 tioned, but finally chose the first as the more euphonious, in com- 

 plete ignorance of the fact that in so doing I was guiltj' of blas- 

 phemy. '■Jumala', in the old Finnish mythology, was the god of 

 heaven, subsequently the god of thunder, 'Ukko', replaced him. 

 Alter the introdiiction of Christianity 'Jumala' became the de- 

 siguation of the god of the'Christians. Of this I was xmhappily 

 ignorant, as the Lappish and Finnish languages are unknown to 

 me. I am grateful to my friend, Dr. A. M. Norman, for correcting 

 mv nnfortuuate mistake. Friele. 



