kjeder; mellem cellerne fiiules aabninger. foramiua, der 

 kan have forskjellig form. Hornene fra de tilstødende 

 hjorner er sammenvoksede ved udgangspunktet eller noget 

 udenfor dette; sjelden er de ikke direkte sammenvoksede, 

 men forliundne ved en fin kiseltraad (Ch. extermwi n. 

 sp.). Fra sammenvoksningspunktet gaar de oftest tværs 

 paa længdeaxen og danner i almindelighed omtrent en 

 ret vinkel med hinanden indbyrdes. Desnden kan de 

 hos nogle arter være bøiede paa forskjellig niaade; i al- 

 mindelighed er de noget afbøiede mod længdeaxen i retning 

 af filamentets nærmeste ende. Den yderste celle i kjeden 

 bærer ofte liorn, som i retning og form afviger fra de 

 øvrige, termhudhornene; de kan være forsynede med eien- 

 dommelige spiralstillede forhøininger. som har været benyt- 

 tet til at karakterisere arterne. Disse forhøininger er dog 

 ikke altid udpræget tilstede; især om .sommei-en er de ofte 

 meget utydelige, ligesom ogsaa da cellevæggene er tyndere, 

 føramina større og hornene spædere end om vinteren (se 

 I eks. T. III, fig. 37, Ch. didymum f. aestiva). 



Celledelingen hos Chætoceros er beskreven af Srliitff 

 (1888); som Pfitser har paavist. bliver ved diatomaceernes 

 celledeling cellerne altid mindre og mindre, saa at der med 

 logisk nodvendighed maa forudsættes en auxosforedannélse. 

 Denne foregaar hos Chætoceros-nvieruQ paa kjønslos vei; 

 den er beskreven af Sclndt (1889) for Ch. mrvisehmi Cl. 

 og en anden art fra Ostersoeu. Selv har jeg iagttaget den 

 hos flere arter: Ch. consiridnm n. sp., Cli. dmdema(EA\Y.), 

 Ch. deUle Cl, Ch. teves Cl.; den foregaar hos disse om- 

 trent ])aa samme maade som hos Cl}, ciirvisetum. 



Hvilesporer har hidtil været kjendt kun for et for- 

 holdsvis lidet antal former ; det har lykkedes mig at paavise 

 dem hos de fleste arter af underslegten Hycdochæte; som 

 det vil sees af det følgende, har de store systematisk (og 

 biologisk) betydning. 



Hvilesporernes væg bestaar af to temmelig tykke, ofte 

 bevæbnede skaller, som kan være temmelig forskjellige. 

 Den, som dannes forst {iwimærshaVen eller den øvre slad, 

 epitlwka), er oftest høiere livælvet end sekimdær.?l-aden. hy- 

 2)ofJiel-(i, der slutter ind i den første. Prima^rskallen har 

 et cylindrisk parti, som slutter tæt ind til modercellens 

 baand og hos enkelte arter vokser sammen med dette. 

 Modercellens baand bliver isaafald fortykket og danner en 

 cylindrisk kappe paa sporens øvre side {Ch. curvisetum Cl., 

 Ol. eontortum. ScJiiUt). 



Sporen ligger enten midt i modercellen (Cli. SchRtfit 

 Cl. m. fl.) eller ensidig, nærmere ved den ene skal end 

 ved den anden (Ch. Jaciniosum Schlitt m. fl.); i sidste til- 

 fælde vender den altid undersiden (sekundærskallen) mod 

 modercellens nærmeste skal. Ensidigheden kan gaa saa 

 vidt, at undersiden berører modercellens skal og vokser 

 sammen med denne; i dette tilfælde bærer sporemodercel- 

 lerne eiendommelige horn, ved hvilke spørerne fæstes parvis 



posed); they connect the cells in chains or filaments. Be- 

 tween the cells there are openings, foramiua, which may 

 be of various shapes. The setæ from adjacent angles are 

 coalesced at their starting-point or somewhat beyond it; 

 sometimes, but not often. they are not directly coalesced, 

 but are connected by a fine siliceous thread (Ch. externum 

 n. sp.). From the point of coalescence, they most frequently 

 run transversely to the long axis, aud generally form al- 

 most a right angle with one another. Tliey are, moreover, 

 bent in various ways, generally somewhat deflected towards 

 the long axis, in the direction of the nearest extremity of 

 the filament. Tlie outerraost cell in the chain often car- 

 ries setæ called terminal setæ, which, in direction and 

 shape, differ from the others; they may often be furnished 

 with peculiar, spiral prominences, which have Iteen employed 

 to characterise the species. These prominences, however, 

 are not always present in any marked degree; in summer 

 especially, they are often very indistinct, the cell walls also 

 at that time being thinner, the foramina larger, and the 

 setæ more slender than during the winter (see e. g. Pl. 

 III, fig. 37, Ch. didynnmi f. aestiva). 



The cell-division in Chætoceros has been described by 

 Schiitt (1888). As Pfitzer has demonstrated. the cells, in 

 the cell-division of the Diatomaceæ, continually beconie 

 smaller and smaller, so that there is a logical necessity 

 for presupposing an auxospore-formation. In the Chæto- 

 ceros species it takes plaee asexually: it is described 

 by Schatt (1889) in the case of 67;. curvisetum Cl. and 

 another species from the Baltic. I myself have observed 

 it in several species, — Ch. constricfum n. sp., CJi. dia- 

 dema (Ehr.), Ch. debde Cl. and C/i. feres CL; it takes place 

 in these species in the same way as in CJi, ctirvisetiim. 



Spores have hitherto only been known in a compara- 

 tively small number of forms: but I have succeeded in 

 tracing them in most species of the sub-genus HyalocJiæte. 

 It will be seeu from the folio wing that they are of great 

 systematic and Ijiolocical impoilance. 



The wall of the spores consists of two fairly thick, 

 often armed valves, which may differ considerably. The 

 one which is first formed (the primary or upper valve, ein- 

 tJieka) is often more vaulted than the secondary valve 

 (liypotheha), which fits into the former. The primary valve 

 has a cylindrical portion which fits closely into the hoop 

 of the parent cell, and in søme species coalesces with it. 

 The hoop of the parent cell in such a case becomes thick- 

 ened, and forms a cylindrical mantle on the upper side of 

 the spore (Ch. curvisetum Cl., CJi. eontortum, Schiitt). 



The spore lies eithor in the middle of the parent 

 cell (Ch. Schvttii Cl., etc.) or on one side, nearer to one 

 valve than to the other (Cli. Jaciniosum Schiitt, etc). In 

 the latter case, it always tui-ns its interiør side (secondary 

 valve) towards the nearest of the valves of the parent cell. 

 It may be so much to one side, tliat the inferior side tou- 

 ches the valve of the parent cell and coalesces with it; in 

 this case, the spore parent cells carry peculiar setæ, by 



