S Mötet (len 7 oktober 1893. 



det vackra fallet Jyrävänkoski. Stranden här, liksom hela 

 trakten är mycket bergig; på flera ställen höja sig klippväggarna 

 alldeles invid flodstranden flere tiotal fot nästan lodrätt uppåt. I 

 allmänhet tyckas bergen sträcka sig i riktning från öster till ve- 

 ster, bildande på några ställen emellan sig djupa, smala och 

 långsträckta dalsänkningar. Dessa dälder, hvilka enligt ungefärhg 

 beräkning torde hafva en längd af 1 ä l'/2 km synas utgöra 

 samlingsplatser för nordliga växtformer. Här anträffar man i 

 mosstäcket (företrädesvis bestående af Hyimum) som betäcker 

 den steniga dalbottnen, former, sådana som Saxi fråga ccespitosa, 

 Draha liirta, Equisetum scirpoides. Asplenium crenatum och Cy- 

 stopteris montana höja sig öfver den lägre ört- och risvegetatio- 

 nen, hvilken sistnämda företrädesvis utgöres af Arctostaphylos 

 och Vaccinnim vitis idcea. Af här förekommande buskar må 

 nämnas Salix vagans ^ cinerascens samt Salix hastata. På stäl- 

 len, där dalsänkningen är bredare, hafva granar och enstaka 

 björkar fattat fotfäste. De branta klippväggarna åter beklädas af 

 stora massor af Saxifraga aizoides samt Cerastitim alpinum och 

 mera enstaka exemplar af Saxifraga nivalis, hvarjämte Asple- 

 nium viride äfven härstädes förekommer. I en dylik dalsänkning 

 känd under namnet Jäkälävuoma, hvilken på bägge sidor be- 

 gränsades af höga, på sina ställen nästan lodräta klippväggar 

 eller ock branta, steniga sluttningar anträffade jag de högnor- 

 diska formerna: Arnica alpina Olin, Dryas octopetala L., Salix 

 reticulata L. och Carex rupestris All. Af dessa voro Salix och 

 Dryas mycket rikligt representerade, den förra krypande bland 

 mossan på dalbottnen företrädesvis vid stranden af ett par mindre 

 vattensamlingar, den senare dels nere på dalbottnen dels beklä- 

 dande de angränsande bergväggarna. Arnica förekom i enstaka 

 och C. rupestris endast i ytterst få exemplar. Otvifvelaktigt äro 

 dessa former relikter, hvilka vittna om dessa växters forntida rik- 

 liga förekomst i trakten, därifrån de till följe af klimatologiska 

 förändringar nödgats draga sig längre norrut. Deras utbrednings- 

 område är, enligt uppgifter hemtade ur den botaniska litera- 

 turen, för närvarande inom vårt Flora-område följande: 



Arnica alpina är endast angifven från fjällen vid Nuotjaur 

 (Enwald & Hollmén), från Umptek (Brotherus) samt från Lujaur- 

 urt (Kihlman). 



