Mötet den 3 februari 1894. 51 



fyndorten synes nämligen vara att anse som en yttersta förpost 

 af en Dryas-reliki, hvilken möjligen i do oundersökta skogstrak- 

 terna längre mot NW kan hafva en icke alldeles obetydande ut- 

 bredning. I de här förekommande, ravinlikt inskurna ström- och 

 bäckdalarna med deras ansenliga, långt fram på sommaren kvar- 

 liggande snömassor torde formationen funnit sin säkraste till- 

 flyktsort. Enligt herr Tigerstedt är marken här öfveralt impregne- 

 rad med kalk, och såväl kalk som dolomil uppträder i fast klyft. 

 I hvad mån denna markens sammansättning måhända influerar 

 på utbredningen af Z)rz/as-formationen kan för närvande icke af- 

 göras. En närmare undersökning af denna för vårt land förut 

 okända växtformation vore utan tvifvel högehgen önskvärd, så 

 mycket mer som densamma genom sin typiska förekomst inom 

 skogsregionen träder i ett annat och intimare förhållande till denna 

 senare än hvad fallet vanligen är i högfjällen. 



Herr magister K. M. Le van der förevisade en uppstoppad 

 Pinicola enudeator rf, hvars ursprungligen klart röda färg under 

 vistelse i bur (hos vaktmästare Nyberg) under ett års tid blifvit 

 gulaktig och de gråa färgerna mörka. Några honor af samma art, 

 som samtidigt fångats och hållits i bur lika länge, hade icke 

 förändrat sig. » 



Till de zoologiska samlingarna har inlemnats: Cypselus apus, 

 tagen i en bagarstuga i Helsingfors den 7 november 1893, af 

 pedell Wikström: Syrnium uralense, skjuten å Svarta egendom, 

 gifven af baron F. Linder; Turdus merula unge, tagen den 17 

 juli 1893 i Nurmijärvi af magister K. E. Stenroos; Pinicola enu- 

 deator, mörk burfågel, af vaktmästare G. Nyberg. 



-.^-.x-vx-.-.---- 



