Om förekomst af strömmiiiff i träsk 



o 



nämligen strömmingen (Clupea harengus var. memhras). Såsom af 

 nedanstående framgår, är det dock tvifvel underkastadt, huru- 

 vida vattnet i dessa träsk är fullständigt sött. Några prof däraf 

 hafva icke tagits. 



1 sina år 1878 publicerade „ Anteckningar om Korpo och 

 Houtskärs socknar p. 289 (Bidrag till kännedom om Finlands 

 natur och folk, XXVIII) berättar nämligen dr L. V. Fagerlund att 

 på Björkö i Korpo yttre skär förekommer en „varietet" af ström- 

 ming i ett träsk. , .Sannolikt har träsket", yttrar han, ,, fordom 

 stått i förbindelse med hafvet, men gör det ej mera. Omgifvet 

 på de flesta sidor af höga brant stupande klippväggar, skiljes det 

 från hafvot på ett ställe i nordväst af en landttunga, så pass låg 

 och smal alt vid högt vattenstånd, stark blåst och ovanligt hög 

 sjögång något skum från vågornas toppar kan stänka in i träsket. 

 Detta är omkring 10 famnar djupt och för strömmingens fån> 

 gande utlägges skötor i detsamma." Vid Societas pro Fauna et 

 Flora Fennica sammanträde den 13 maj 1878 inlämnade dr Fa- 

 gerlund till samlingarna två exemplar af denna strömming och 

 upplyste därvid att den landttunga, som skiljer träsket från hafvet 

 höjde sig omkring en och en half faran öfver hafsytan och sluttade 

 at båda sidor", men, heter det vidare, „äfven på detta ställe har 

 bärget flere famnars bredd." Den i träsket befintliga strömmin- 

 gen skiljes älven af allmogen både till smak och skapnad från 

 hafsströmming (Meddel. Soc. F. et Fl. Fenn. VI, p. 205). 



Genom herr kyrkoherden H. H. Snellmans benägna förmed- 

 ling har jag om nämnda träsk erhållit ytterligare följande upp- 

 lysningar. Dess storlek har uppskattats olika, från fyra till flere 

 tunnlands vidd. På somhga ställen är det ända till 12 å 13 fam- 

 nar djupt. Man antager att det för 100 ä 200 år sedan stått i 

 förbindelse med hafvet. Dess yta ligger omkring 6 fot högre än 

 hafvets, och traditionen förmäler att när det stormar på hafvet 

 råkar äfven träsket i stort uppror. Vid ovanligt högt vattenstånd 

 senaste vinter hade sjön skvalpat inåt träsket. Vattnet där torde 

 icke ens nu vara fullkomligt sött, men dock på långt när icke så 

 saltigt som vattnet i hafvet — „det kan i nödfall användas till 

 dricksvatten." 



„Strömmingen i träsket", skrifver herr Snellman, „har min- 

 skats år för år. På senare tider torde det knapt lönat sig att 



