smaa, lod Anlægskomitéen Bygningsinspektøren udarbejde en ny 

 Plan. Medens Udgifterne efter den første Plan var kalkuleret til 

 31,580 Rd., steg Overslaget nu i 1871 til 57,525 Rd. Ministeriet fore. 

 lagde Sagen i Rigsdagen i 1872, men uden positivt Resultat; Sum* 

 men forlangtes nedsat. Komitéens Formand Brygger J. C. Jacobsen 

 erklærede imidlertid dette for ugørligt; han bad dog Bygnings? 

 inspektøren om at forsøge igen, men det vilde denne ikke, han bad 

 sig fritaget for Hvervet. 



Det blev saa overdraget Arkitekterne Dahlerup og O. Petersen 

 at lave en ny Plan. Heller ikke de kunde faa nogen Reduktion i 

 Overslaget, og da paa den Tid (Efteraaret 1872) Bygningsmaterialer? 

 nes Pris steg stærkt, blev Resultatet, at nu lød Summen paa 70,500 

 Rd. Folketinget fastholdt ved 2den Behandling af Finansloven for 

 1873—74 sit Standpunkt, at Summen skulde ned, og atter blev der 

 fra Ministeriets Side rettet Henvendelse til Komitéen om at forsøge 

 at foretage Reduktioner. 



Komitéen svarede imidlertid i Skrivelse af 24. April 1873, at den 

 ansaa det for uforsvarligt at foretage yderligere Indskrænkninger: 

 den »var sig bevidst at have søgt paa enhver Maade at indskrænke 

 Udgifterne til det mindst mulige inden for Grænsen af, hvad den 

 maatte anse for væsentlig nødvendigt, ja endog foretaget Reduk? 

 tioner i visse Poster, hvor det var yderst tvivlsomt, om det kunde 

 forenes med en fornuftig Økonomi. Men Komitéen vilde have paa* 

 draget sig et stort Ansvar, dersom den ved Planen til et Anlæg, 

 der var beregnet paa en ubestemmelig Fremtid, der skulde repræ* 

 sentere en Videnskab, hvis rask fremskridende Udvikling med Sikker? 

 hed kunde ventes om føje Tid at ville gøre uafviselige Krav gæl? 

 dende, der endelig var bestemt til at rumme Samlinger af stadig 

 voxende Omfang og som krævede en særlig omhyggelig Behand? 

 ling, vilde have undladt at tage passende Hensyn til disse forven? 

 tede fremtidige Udvidelser ved at indskrænke Rumforholdene til, 

 hvad der for Øjeblikkets Tarv kunde betegnes som det mindst 

 mulige, eller til Samlingernes uskadte Bevarelse ved at anvende 

 Materiale af mindre varig Art.« 



»Da*) Ministeriet mente, at det var nyttigt endnu en Gang at 

 forsøge at vinde Anklang for Komiteens Standpunkt, udskødes 

 Sagen atter, og i Foraaret 1874 paalagde det Bygningskomiteen for 



*) Gengivet efter Aarbogen for 1908-09, Side 541-542. 



55 



