liga bidrag. Med undantag af Meckels rikhalti- 

 ga arbete, som omfattade alla Ampliibiernes ord- 

 ningar, uppeböllo sig de öfrige Ormanatomerne nä- 

 stan uteslutande vid giftorganerne och hufvudets 

 körtlai', ända tills» dess Schlemm gaf en utmärkt 

 correct beskrifning öfver ådersystemet; den som 

 ägnar denna djurordning någon speciell uppmärk- 

 samhet, finner snart, att ett lika noggrant studi- 

 um af Ormarnes nerver, sinnes-organer och in- 

 elfvor ej blir utan nya frukter, ehuru enkel de- 

 ras byggnad vid ett ytligare betraktande än tyc- 

 kes vara. 



Sistlidne höst (1829) erhöll jag genom Herr 

 Professor Nn.ssoNS godhet det i Norden sällsynta 

 tillfället att anatomisera flere delar af en nyss 

 död Python hvoittatus (Kuhl), som kort tid förut 

 ankommit till Stockholm med ett fartyg fiån 

 Java. Djuret var en hona af 16 fots längd, 

 och hade lidit af en tärande sjukdom. Resulta- 

 terne af mina undersökningar har jag härjemte 

 äran öfverlemna. 



Strax under huden funnos en myckenhet athe- 

 romatösa knölar i cellväfven. Deras storlek va- 

 rierade från volumen af en liten ärt till den af 

 en välsk böna; de kringslötos af fasta säckar, och 

 innehöDo ett gulgrått, segt, nästan kittlikt ämne. 

 Flere dylika träffades äfven på magen och tarm- 

 kanalen, samt voro utan tvifvel uppkomne genom 

 ett sjukligt tillstånd. 



Ögonens form, då man egentligen med Ögat 

 menar den fastare capsel, som bildas af cornea 

 och sclerotica, var sphaerisk; deras diameter var 

 4| lin. fr. m. 



Cornea var tjock och hade framtill nästan 

 samma hvälfning, som sclerotica, men sluttade nå- 

 got mera mot kanterne. Corneae diameter var fö- 



