6 



noga afgöra, om den stod skeft eller lodrätt. För- 

 modligen är det sednare händelsen ^). Pupillens 

 kant är något ojemn, och sjelfva öjDpningens längd 

 var ungefärligen hälften af iridis diameter. Den 

 yttre brädden var genom en hvit utstående rand 

 ganska fast förenad med sclerotica, just vid det 

 ställe, der denna är uti cornea infälld. 



Ö^aU hindliinna »år från cornea till sidode- 

 larna af hulhus, och är der fast växt med sclero- 

 tica genom en lös cellväf; straxt bakom sclero- 

 ticas midt aflägsnar den sig något från densam- 

 ma, i det mellanrummet fylles af en än tjocka- 

 re cellväf, och går än vidare bakåt för att om- 

 sluta det paket, som härigenom bildas af Ögats 

 musklar, ådror och nerver. Sedan den gått nå- 

 got mer än en linia bakom bulbi botten, vänder 

 den sig åter framåt, utanpå förenad med ett tjockt 

 lager af cellväf, som framåt aftager. Mot gran- 

 skapet af cornea blir adnata alldeles genomskin- 

 lig, liksom en annan cornea, och hvälfd, samt 

 öfverdrages här af en tunn, blank, alldeles vat- 

 tenklar hornlamell, som är en fortsättning af 

 epidermis. Denna hornJamell är det, som följer 

 med, då djuret fäller skinnet, och sitter infattad 

 i den orbitahing, hvilken ocular-fjällen bilda, lik- 

 som en rund convexo-concav glasruta. Denna 

 vackra lamell bibehöll sin fulla klarhet efter flera 

 veckors macera tion i vatten. Man kan således ej 

 säga, att ormarne fälla adnata, utan endast adna- 

 tce epitheliiiin. På det anförda sättet bildar bind- 

 hinnan en tillsluten säck, hvilken lik en serös 



^) Hos Vipera Berns är pupillen äfven elliptisk, lodrät, 

 således är Blainvilles uppgift "la pupilje des serpens 

 toujours ronde'* alldeles oriktig; se dess Principes 

 d/Änatomie comparce i. ilo Paris 1822. pag. 4iö. 



