I första början af larmen äro dessa fransfli- 

 kar så tätt sittande och så stora, att bottnen ej 

 syns, utan att de bortryckas; då upptäcker man 

 det omnämda nätet, men maskorne äro knappast 

 så stora, som omkretsen af ett hirskorn. Längre 

 bakåt bJifva maskorne större samt fransflikarne 

 mera smala och glest sittande, så att maskorne 

 synas. Under det maskorne sålunda allt jemt 

 tilltaga i vidd bakåt, undergå äfven formerne af 

 flikarne ännu tvenne betydliga förändringar, af 

 hvilka den ena börjar i fot lo t. bakom den 

 sistnämde, och den andra 3 fot fråu denna sedna- 

 re och räcker till tunntarmens slut. 



Dessa bildningar kunna således hänföras un- 

 der fyra hufvudformer, af hvilka den första till- 

 hör den region af tarmen, som svarar mot duo- 

 denum. De bestodo här af blader, som voro sma- 

 lare vid basen och breda mot ändan med tunna 

 här och der dels urnupne, dels inskurne kanter '*). 

 De bredare af dem hade :2 lin. bredd. Samt- 

 lige voro de krusigt hoprullade, så att deras egent- 

 liga figur ej kunde sgs, utan att de särskilt ut- 

 breddes. 



Under den andra formen voro de föga län- 

 gre än de föregående men mycket tunnare, smala 

 samt greniga genom flere djupa inskärningar i 

 kanten och äfven något hoprullade ^). De sutto 

 alla så glest, att nätgroparne syntes. 



De af tredje formen voro vida längre än de 

 föregående, mycket smala och nästan jemnbreda. 



phibier och fiskar hafva villi eller icke, är således 

 mera en strid om en större eller mindre utsträckning 

 af benämningens tydning, än om den ifrågavarande 

 bildningens tillvaro. 



^) Tab. I fi. 4 och 4*. 



=) Tab. I fig. 5 och 5*. 



