20 



Hvaitdera tiitJjrosket har en tjockare rät kant, som 

 vetter mot rima glottidis, och en S-formig, som 

 är genom en fast cellväf förenad med kanten af 

 strupöppningen. De enda Larynxs-Musklerne äro 

 fyra, muscidi arjtcenoidei. Ett par, som draga 

 tutbrosken frän hvarandra, äro större och star- 

 kare; de utgå från sidorne af strupens främsta 

 del och sluta pä främre rörligaste ändan af det 

 motsvarande tutbrosket. De tvenne tillslutan- 

 de muskleina ligga utefter tutbroskens raka rand, 

 betäcka största delen af deras öfre sida, samt 

 sluta pä öfre och medlersta delen af strupkanten. 

 När de sammandraga sig , blir den vinkeln , som 

 de formera sins emellan, spetsigare, hvarigenom 

 de motsvarande raka ränderne af tutbrosken när- 

 mas till hvarandra. Den del af munnens inre 

 hinna, som bekläder glottis, är mycket vid, tjock 

 och fast. 



I främre delen af luftröret äro broskrin- 

 garne baktill slutna, ehuru de i tillslutnings- 

 linien äro mycket tunna; äfvenledes äro de på 

 Ömse sidor med hvarandra hopväxte ring vid 

 ring. En del voro ofullständigt benvandlade. 

 Tillslutningen blir längre bakåt ofullständiga- 

 re genom flere små utringningar, men efter 

 slutet af första fjerdedelen tillsluta ringarne sig 

 ej mera utan förenas af ett muskellager, hvars 

 fibrer gå i skef rigtning, och korsa hvarandra un- 

 gefärligen i räta vinklar. Den del af slemhinnan, 

 som svarar mot ringarnes öppning, är tjockare, 

 mera elastisk och krusigt randad med skeft, bakåt 

 gående fåror, som utgå från begge sidor och mö- 

 tas i spetsiga vinklar. I bakre ändan af luftrö- 

 ret är början till en delning i två grenar, hvil- 

 ka öppna sig en åt hvardera lungsäcken. Dessa 

 äro endast rudimentära, på yttre sidan alldeles 

 öppna, liksom afskurne skeft öfver ringarne, så 



