TT 



gemensamma gångarne eller caviteterne, men com- 

 municera ej directe sins emellan. 



Djupleken af cellulbyggnaden är störst i 

 granskapet af tracheal- öppningarne; den aftar 

 småningom bakåt och upphör på den högra lun- 

 gan I fot, 1 1 tum bakom nyssnämde ställe, samt 

 efter i fot, 7 tum derifrån på den venstra. Ehu- 

 ru cellulerne här upphöra, så fortsätter sig dock 

 brosknätet ända till bottnen, men är mot slutet 

 blott ligamentöst. 



De framom tracheal-Öppningarne liggande 

 ändarne af lungan hafva äfven luftcelluler , ehu- 

 ru ej cellbyggnaden är så djup, som straxt ba- 

 kom nämde ställen. 



Utom brosknätet förekommer äfven en an- 

 nan bildning i lungorne, som tillhör luftrörsgre- 

 narne hos de däggande djuren ; nemligen en ela- 

 stisk bandlik strimma ^ som kommer från randen 

 af trachea och fortsätter sig på bakre väggen af 

 hvardera lungsäckens insida, hvilken är påtagli- 

 gen af samma textur och betydelse, som den 

 elastiska väfnaden i bronchial-grenarne hos dägg- 

 djuren. Mot främre ändan äro båda lungorna hop- 

 växta med h varandra på en längd af 10 tum, 

 och den främre delen af vena pulmonalis består, 

 i sammanhang härmed, af en enkel stam, som 

 ligger pä föreningsstället, men blir delad i två, 

 der lungorna åtskiljas från hvarandra. 



Luftcellulcrnes läge i dessa lungor har en 

 påtaglig likhet med detsamma i fogellungorne, 

 ehuru dessa sednare vid flygtigt påseende tyckas 

 mera likna de däggande djurens. Den mängd aj 

 fina rör, man ser i fogellungorne , äro nemligen 

 på inre sidan besatte med luftcellider ^ som sitta 

 i form af nät och öppna sig gruppvis j, alla ge- 

 mensamt till de gemensamma rören j sä att luf- 



I 



