29 



en stor cavitet, som endast genom den ofidlkom- 

 liga skiljeväggen afdelas i två celluler. Hos Py- 

 thon utgöra de rum , som innehållas i den tjocka 

 spongiösa, venstra delen af hjertat, en afdelning 

 för sig, som genom en canal öfvergår i den öfie 

 cellulen. Häraf kommer det äfven, att den öfre 

 cellulen är i förhällande till den undre så ganska 

 liten. Särdeles anmärkningsvärdt är det äfven, 

 att valvula ostii dextri 1. venosi kan ömsevis 

 stänga canalen och sitt ostium, allt efter som den 

 venösa eller arteriella strömmen skall passera. 



Liksom hos Boa constrictor ^) och förmodli- 

 gen äfven hos andra ormar fanns här en lång 

 ductus arteriosus BotalUi, som utgick från den 

 högra grenen af arteria pulmonalis, straxt efter 

 stammens delning cij ingick i aorta dextra, snedt 

 öfver dess arcus, ungefärligen 4 tum efter dess 

 utgång ur hjertat. Denna ductus var midtpå 

 smal och tillsluten, men ändarne voro alldeles 

 Öppna, så att jag kunde föra sonden in i dem 

 ett godt stycke, både från arteria pulmonalis 

 och aorta. 



AJlin^sdelarne och Njurarne ligga på ömse 

 sidor om den grofva tarmen i bakersta delen af 

 den gemensamma bröst- och bukhålan. De äro 

 ej fast växte i cellväf, såsom digestions och respi- 

 rations-organerne, utan ligga i en egen cavitet, 

 hvars inre ^^^'^ är beklädd med en serös hinna, 

 h vilken äfven omkläder de nämde organerna sjelfva. 



Hvardera oviducten är utsträckt omkring 7 

 fot, 4^ tum, den högra dock något längre än den 

 venstra; diametern är ungefärligen 9 linier. 



De hänga i hvar sin bred fåll af den serösa 

 hinnan och hvila på de fettlappar, som ligga på 



^) ScHLEMM, p. 118. 



