3o 



inre sidan af bukmnslderne. Samma fåll inne- 

 håller äfven njm^arne och äggstockavne. 



Främre ändan af h var dera ovidacten slutar 

 med en öppning, så stor, att den genomsläpper 

 tumändan, och är omgifven af en oval i båda 

 ändarne tillspetsad fimbria ^). Främre spetsen 

 af fimbria slutar helt nära ovariets främre ända; 

 den bakre, som är kortare, går några hnier bak- 

 om Öppningen och är adhserent vid oviducten, 

 liknande ett folium decurrens. Midt åt fimbria 

 går en åder, som emottager flera smärre grenar; 

 midt efter denna åder var fimbria hoplagd; dess 

 hopläggningskaiit bildar då cii Läge. Firabriae 

 kant är tunn och helbräddad. 



Bakåt blifva äggångarne smalare och ändra 

 sig längst in i cloaken. Deras öppningar i cloa- 

 ken voro starkt hopdragna, och inre hinnan nå- 

 got utskjutande, så att den bildade fem fållor, 

 liknande en fembladig stjernformig blomkrona 

 med tillspetsade, tätt sittande blomblader. Utan- 

 på är oviducten beklädd med den serösa hinnan ; 

 under denna ligger muskelhinnan, som består af 

 ganska lösa fibrer, h vilka gå långs åt organet. 

 En del af dessa fibrer äro kortare än sjelfva ovi- 

 ducterne och hålla dem hoprynkade, liksom li- 

 gamenta coli på de däggande djuren, ehuru de 

 ibär äro ganska svaga. Den inre hinnan är hvit, 

 ligger i slingrande, oregelbundna långfållor, är 

 besatt med en mängd små noppar och är myc- 

 ket uttänjlig. 



Vid främre ändan och nära öfre kanten af 

 de fållor, hvari oviducterne hänga, sitta ägg- 

 stockarne, hvardera fästad i en egen kort fåll af 

 samma hinna, och helt nära vena renalis '*). 



^) Tab. 2, fig. I a. 

 ^\ Tab. 2, fig. I b. 



