12 M. Brenner, Variationsförmågan hos enen. 2. X. 1920. 



Lika mångformiga äro de under det allmänna namnet 

 enrisbuskar kända, föraktade och förföljda exemplaren. 

 Med eller utan huvudstam trotsa de vanligen till form och 

 grenarnas anordning och riktning alla försök till beskriv- 

 ning. Ofta varsnas dock en bågformig riktning hos de 

 sistnämnda. Stundom hava de en spetsig topp, stundom 

 två eller flere toppar, stundom ingen märkbar topp. Stundom 

 synas de hava strävat mot höjden, men borttorkat i toppen; 

 stundom hava de utbrett sig långs marken; stundom hava 

 enskilda partier av samma buske höjt sig högre än de öv- 

 riga; stundom hava alla grenar till en början utbrett sig 

 långs marken, men sedan alla höjt sig till samma höjd och 

 där utbrett sig till ett gemensamt valv. En sådan buske 

 av tio nedtill nedliggande och upptill uppräta grenar har 

 observerats intaga ett elliptiskt område av 3.5 m längd och 

 2.5 m bredd med en höjd av 2.5 m. På kala havsklippor 

 åter utbreder sig enen i vidsträckta täta mattor långs 

 marken. 



Dessa enens skelettbildande grenars yttersta förgrenin- 

 gar, de barrbärande smågrenarna, förete likaledes väsentliga 

 olikheter. Hos en del enar (f. läxa) äro de fåtaliga, spridda, 

 långsträckta, slaka, lutande eller hängande, med glest sit- 

 tande, raka, utspärrade barr. Hos andra (f. densa) åter äro 

 de talrikare, tätt sittande, korta, styva, lutande eller upp- 

 räta, med täta, mer eller mindre tilltryckta eller mot spet- 

 sen riktade raka barr. Dessa olikheter, vilka överhuvud- 

 taget äro genomgående för de enskilda exemplaren, föror- 

 saka en väsentlig olikhet i hela barrbeklädnaden. Denna 

 är hos de föregående lös och gles med utböjda eller hän- 

 gande, stickande smågrenar, och i följd av de glesare, ut- 

 spärrade barrens mer exponerade ljust blågröna ryggsida 

 av en ljusare, blågrön färgskiftning, hos de senare tät med 

 tätt hopträngda uppräta eller lutande, mindre tydligt stic- 

 kande samt genom de tätare sittande, ryggsidan döljande 

 barren dunklare gröna. Stundom förekommer det senare 

 slaget endast som hoptovade tofsar på det förra slagets 

 grenar. Stundom äro dessa smågrenar tvåsidigt utstående 



