6. XI. 1920. Suomalainen. — Nyberg. — M. Brenner. 23 



10 aug. såg jag dem lyfta sig kretsformigt mot höjden och 

 därefter återvände de ej" (kirje Palménin ark.). 



Löytäjä lahjoittaa munat Yliopiston kokoelmiin. Va- 

 hinko, etta yksi niistä on minulle lähetettäessä pahasti sär- 

 kynyt. 



I anslutning till lektor Suomalainens meddelande an- 

 förde med. kand. Einar Nyberg, att ett exemplar af 

 gråhägern skjutits i Snappertuna Rösund i slutet af augusti 

 år 1919. 



Rektor M. Brenner: Naturskövlingen på Sandviks- 

 holmarna vid Helsingfors och dess inverkan på vegetationen. 



Ännu vid det senaste sekelskiftet fanns utanför Sand- 

 vikshamnen i Helsingfors en liten lantlig skärgårdsgrupp av 

 tre holmar med omväxlande, i avrundade uddar och vikar 

 buktande, gröna och albevuxna, brantstupande eller lång- 

 sluttande klipp- och sandstränder. Den största av dessa, 

 Busholmen, var bevuxen med löv- och barrskog samt myc- 

 ket kuperad, i början av 1850-talet med små åker- eller 

 ängstäppor i dälderna och en frukt- och hushållsträdgård, 

 vilka några år senare, vid Krimkrigets början, då jorden 

 användes till batteri-vallar, förstördes. Söder därom och 

 skild från Busholmen genom ett jämförelsevis smalt, men 

 farbart, fiskrikt sund, låg den betydligt mindre Sandholmen, 

 även denna tidigare skogbevuxen, men i följd av en vid 

 början av 1850-talet inträffad skogsbrand trädlös, sånär som 

 på den mot Busholmen vettande, med klibbal bevuxna 

 stranden. Till sin södra del bestående av en hög, mot ha- 

 vet brant stupande granitklippa, utgjordes den norra delen 

 av en mot Busholmen starkt sluttande, stenbunden mobacke. 

 I sundet mellan dessa holmar stucko ett par röda, glatt- 

 slipade granitklippor upp över vattnet. Den minsta holmen. 

 Uttern, en hög, kal klippa med en liten albevuxen sänkning 

 tvärs över holmen, fanns och finnes ännu väster om Bus- 

 holmen, ehuru till största delen bortsprängd och liknande 

 en nyligen sönderskjuten borgruin. Dessa tre holmar bil- 



