6. XI. 1920. M. Brenner, Naturskövlingen på Sandviksholmarna. 29 



Ännu ett litet område, som genom sitt avskilda läge 

 undgått fullständig förstöring, förtjänar omnämnas. Det är 

 den yttersta, i havet utskjutande sydvästra klippudden av 

 Busholmen, emellan det under Krimkriget uppförda batteriet 

 och havsstranden, där man ännu kan finna fläckar med den 

 tidigare, naturliga vegetationen. Närmast stranden växa i 

 klippremnorna Elymus arenarius, Digraphis arundinacea, 

 Hieracium umbellatum, Bidens tripartita, Jiincus Gerardi och 

 Sagina procumbens, längre från stranden Ällium schoenopra- 

 sum, Crepis tectorum och Campanula rotundifolia, och i större 

 gräsbevuxna sänkningar i berget Lythrum salicaria, Ranun- 

 culiis acris, Hypericum perforatum, Fragaria vesca, Trifolium 

 repens och pratense, Veronica officinalis, Stellaria graminea, 

 Geranium silvaticum med stora, mörkröda blommor och 

 långs bergskanterna Hieracium (Pilosella) pubiceps, Potentilla 

 argentea, Senecio vulgaris, Sediim acre och Empetrum ni- 

 grum, jämte klibbal, hägg, rönn, asp, Salix nigricans, phyli- 

 cifolia och aurita samt några stympade tallar, enar och 

 ljungkvistar, ävensom en 2 m hög, frodig Berberis vulgaris- 

 buske. På torr sandmark Draba verna, Arabis thaliana, 

 Taraxacum laevigatum, Myosotis strida, Veronica verna och 

 serpyllifolia, Viola tricolor, Cerastium triviale, Scleranthus 

 annuus, Poa annua och Festuca ovina. 



I Sverige gående ända upp till södra Norrland och i 

 Finland odlad ända till Uleåborg, Simo och Pudasjärvi i 

 norra Österbotten, har Berberis vulgaris i den sydvästligaste 

 delen, på Åland och i Åboland och senare även i Nyland, 

 anträffats som självsådd. Utom det tidigare, enligt uppgift 

 av Th. Saelan från Lappviksudden vid Helsingfors kända 

 och det nu nämnda från Busholmen har ett vilt växande 

 exemplar av mig anträffats i Fagervik i Ingå på en av 

 odlingar oberörd backe. 



Genom fyndet av Geranium silvaticum, varav på nämnda 

 plats på Busholmen förekommer ett halvtannat tiotal bland 

 rönn- och häggbuskarna spridda, frodiga, storbladiga och 

 storblommiga exemplar, har bekräftelse vunnits på min ti- 

 digare erfarenhet angående tvivelaktigheten av denna växts 



