34 Hellen, Anmärkningsvärda skalbaggar från Finland. 4. XII. 1920. 



arten i Terijoki, vid stranden av en bäck. Arten är utbredd 

 över Mellaneuropa, funnen även i England, Danmark, Norge 

 och Sverige, i sistnämnda land nordligast i Värmland. Även 

 från Ryssland föreligga flere fyndorter; nordligast är den 

 tagen vid S:t Petersburg. — Arten står nära den hos oss 

 vanliga Ä. dorsalis Fabr.; den avviker genom att elytras 

 tredje mellanrum saknar den sedvanliga intryckta porpunk- 

 ten. Thorax är alltid enfärgat gul. 



5. Oxypoda longipes Muls. anf öres av J. Sahlbergi 

 Enum. Coleopt. Brachelytrorum Fennicae 1876 p. 104 såsom 

 funnen vid Frugård av Nordenskiöld och vid Helsingfors 

 av Helenius. Vid en senare revision av inhemska staphyli- 

 nider fann S. emellertid, att H:fors-exemplaret tillhörde 

 O. luteipennis Er. Det av Nordenskiöld tillvaratagna, av 

 skadeinsekter delvis förstörda exemplaret visar sig åter vid 

 närmare granskning tillhöra Coprothassa sordida Marsh. Nå- 

 got senare fynd torde icke föreligga, varför de av mig 

 senaste sommar 30, VI. under ruttnande vegetabilier i Sak- 

 kola i Kiviniemi funna tvenne exemplaren torde vara de 

 första i landet av den rätta O. longipes. Arten står nära 

 O. vittata Mäkl., men skiljes ofelbart på tarsernas byggnad. 

 Hos longipes är första tarsleden knappast längre än andra 

 och tredje leden tillsammantagna, medan den hos vittata 

 är betydligt längre än dessa. Vidare är andra leden be- 

 tydligt längre än den tredje, medan dessa bägge leder hos 

 vittata äro av lika längd. 



6. Lesteva monticola Kiesw. är beskriven från Mellan- 

 europas bergstrakter och har blivit funnen även i Norge, 

 bl. a. av M u n s t e r i Syd-Varanger. Av finländska fors- 

 kare har arten förbisetts; bland L. longelytrata står i fin- 

 ländska samlingen ett ex., vilket av B. Poppius blivit 

 tillvarataget likaledes i Syd-Varanger. 



7. Chlaenius costulatus Motsch, (illigeri Ganglb.). Av denna 

 sällsynta och vackra carabicid finnes i finländska samlingen 

 endast tvenne exemplar, ett från „Lapponia" (Kolström), ett 

 annat från Lampis (E. Furuhjelm). Synnerligen intressant 

 är det därför att konstatera, att arten fortlever i landet. 



