5. III. 1921. Harald Lindberg, Alnus incana 1. pinnata. 75 



tade fram til Lefsjöfors gård, där de bibehålla samma 

 skapnad, som de ägt på den skarpa sandjord där de förut 

 växt. 



Betala pinnata, 



Arbor hybrida, matre Betala incana, patre Sorbo aucu- 

 paria; Magnitudo 8 1. 10 ulnarum. Crassities trunci diametro 

 6-pollicari. Habitus Betulse incanae. 



Rami ad angulum acutum e trunco exstantes, rariores, 

 fragiles, cortice cinereo. Ramali sulcati, contorti, tomentosi. 



Folia pinnata, alterna, pollicaria. Foliola ovato lanceo- 

 lata, incisoserrata, serraturis argutis, inaequalia, supra vil- 

 losa, obscure viridia, subtus incana. Foliolum terminale 1. 

 impar, majus, incisoserratum, undulatum. Petioli semi- 

 poiiicares, tomentosi. Stipalce ovatae, binse, intus fuscae, 

 subtus flavescenti-cinereae. Pedancali quaterni 1. quini, amen- 

 tis brevioribus, tomentosi. 



Flores amentacei, amentis caerulescentibus, squamis 

 margine cinereis. 



Fractus Betulae incanae. 



Locus ad Fabricam ferream Lefsjöfors, in Paroecia 

 Rommen Wermlandiae." 



Redan i 11. upplagan af Hartmans flora framhålles, 

 att träden vid Lefsjöfors voro vid tiden för florans utgif- 

 ning (1879) utgångna. Neuman framhåller likaså i sin 

 flora, att formen i fråga fordom fanns i Wermland, och att 

 den flerstädes odlas. 



Trädet vid Svahnes gård i Tohmajärvi visar verkligen 

 så stor öfverensstämmelse med originalträden från Verm- 

 land, så man vore frestad påstå, att detsamma ursprung- 

 ligen varit odladt och härstammar från de i Vermland funna 

 träden af Älnas incana 1. pinnata. 



