132 Puheenjohtajan vuoikertomus. . 13. V. 1921 



siitä kulunut, sata vuotta kehityssarjasta, joka kaikilla sivis- 

 tyselämän aloilla on ollut niin aavistamattoman nopea, ettei 

 kukaan siitä ole voinut uneksia. Uudet tieteet övat valloit- 

 taneet itselleen paikan, uusia tieteenhaaroja on kasvanut 

 esiin vanhojen kylvöstä. Aatteet ja suunnat övat vaihtuneet, 

 mutta tieteen pyrkimys totuuteen ei ole muuttunut, ainoas- 

 taan syventynyt. Yhä suurempi spesialisoituminen kaikilla 

 aloilla on vain laajentanut sitä tietoisuutta, etta tiedon kukku- 

 loille johtava tie ei kulje määrätyn tieteen tai tieteenhaaran 

 kautta, olkoonpa tämä ajallisesti miten edustava, loistava ja 

 suosittu tahansa. Tieteen suuren rakennuksen kulmakiviä 

 luodaan jokaisesta määrätietoisesta, syvällisestä työstä, Seu- 

 rallamme on nyt edessään yhtä merkitseviä tehtäviä kuin 

 100 vuotta sitten. Elämän sisimpänä olemuksena on kaiketi 

 kehittää ne lukemattomat muodot, joita maailmassa esiin- 

 tyy. Näiden muotojen, niiden elämän ja luonnossa tapahtu- 

 van taistelun tutkiminen ei voine milloinkaan vanhentua. 

 Kaikki luonnontieteellinen työhän perustuu viime sijassa 

 tutkimukseen, joka tavalla tai toisella kohdistuu määrättyyn 

 systematiseen muotoon. Ja näiden muotojen olemus! Mi- 

 ten suuresti onkaan sen syvällisempi käsitys laajentunut 

 esimerkiksi viimeisten vuosikymmenten perinnöllisyystutki- 

 musten kautta. Suomen faunan ja floran puolesta työs- 

 kentelevän seuran tehtävä on sama kuin sata vuotta sitten, 

 on historiallisella ja loogillisella oikeudella oleva sama så- 

 dan vuoden perästä ja varmastikin niin kauan kuin ajattele- 

 via ihmisiä täällä työskentelee. Mutta työtavan tulee muut- 

 tua. Spesiaalitutkimuksen omat tulokset yhdessä muiden 

 tieteiden saavutusten ja voittojen kanssa vain syventävät 

 sen laatua. Tieteen alalla ja yleensäkin inhimillisessä elä- 

 mässä merkitsee ylpeä eristäytyminen ennemmin tai myö- 

 hemmin kuolemaa. Olkoon Seuran jäsenille loistavana 

 johtotähtenä tietoisuus faunistisen ja floristisen tutkimuksen 

 jatkuvasta merkityksestä, mutta samalla tietoisuus siitä, etta 

 näiden opinhaarojen tie voi pysyä valaistuna vain muiden 

 tieteiden vartiotulien valossa. Yhdistyksestämme tuli viime 

 vuosisadan aamunsarastuksessa seura Suomen faunan ja 



