13. V. 1921. Puheenjohtajan vuosikertomus. 133 



floran tutkimista varten, pro Fauna et Flora Fennica, var- 

 maankin siitä syystä, etta tuohon nimeen silloin sisältyi 

 suomalaisen luonnontutkimuksen tietty ohjelma. Miitta sisira- 

 mältä tämä kai kuitenkin merkitsi sitä, etta se pyrki ole- 

 maan suomalaisen luonnontutkimuksen ahjona yleensä. Sen 

 luonnetta eivät menneiden aikojen rajoitukset saa kahlehtia. 

 Ajan edistysaskeleita, luonnontutkimuksen kehitystä ja sy- 

 ventymistä omaksuen tulee Societas pro Fauna et Flora 

 Fennican olla isänmaan luonnontutkimuksen seura. Seuran 

 nimi, menneen ajan ihanteita kuvastava, olkoon muistomerk- 

 kinä huomattavasta kukoistuskaudesta Suomen luonnontutki- 

 muksen historiassa, perinnäistapojen kannattamana, velvoit- 

 tavana nimenä." 



Tässä lausunnossa mainitun ohjelman mukaisesti övat 

 Seuran puheenjohtaja ja sihteeri jättäneet lausuntoehdo- 

 tuksen, jonka mukaan Seura toisen vuosisatakautensa al- 

 kaessa ilmoittaa määrätietoisesti pyrkivänsä siihen, etta siitä 

 tulee yhdistys isänmaan eläin- ja kasvitieteellistä tutkimusta 

 varten tämän sanan kaikessa laajuudessa. Seura on, yhtyen 

 tähän ehdotukseen, tänään merkinnyt pöytäkirjaan seuraa- 

 van lausunnon: 



„Kokoontuneena viimeiseen vuosikokoukseensa ennen 

 100-vuotispäivää; antaen kunnioittavan tunnustuksensa kulu- 

 neen vuosisadan työlle ja menneen ajan tieteellisille pyrki- 

 myksille ja saavutuksille; järkähtämättömästi pitäen kiinni 

 entisestä päämäärästään, mutta perinnäistapojensa mukaisesti 

 velvoitettuna suuntaamaan katseensa eteenpäin pyrkimällä 

 seuraamaan kehityksen kulkua; päättää Societas pro Fauna 

 et Flora Fennica vastaisuudessa tahtovansa olla seura Isän- 

 maan eläin- ja kasvitieteellistä tutkimusta varten tämän 

 sanan koko laajuudessa." 



Johtakoot Seuran voimat, Valtion ja yleisön aulius 

 sekä maarauha täta Seuran pyrkimystä menestyksellistä 

 päämäärää kohti! 



Niin Seuramme maamme vanhimpana tieteellisenä yh- 

 distyksenä käy 100-vuotispäiväänsä kohti. 



Seuramme ei kuluneena vuosisatana ole mitenkään lois- 



