13. V. 1921. M. Brenner, Oligoclada Talsola-granens afkomlingar. 167 



men de stora af n:o 5 och ii:o 6 med krokfjällskottar hade 

 försvunnit. 



En större förändring egde rum år 1919, då ytterligare 

 2 stora af n:o 2 med normala och 9 små af n:o 5 med så- 

 väl normala som krokfjälliga kottar dogo, och omplantering 

 företogs, hvarvid endast 25 exemplar återstodo och af dessa 

 6 af n:o 2, 2 af n:o 5 och 1 af n:o 6, alla med normalfjäl- 

 liga kottar, stora, samt 3 af n:o 2, 1 af n:o 5 med krok- 

 fjällskottar och 3 af n:o 5 med normala kottar fågreniga, 1 

 vissnad f. monstrosa af n:o 5 med större normala kottar, 

 och de öfriga normalt greniga. Bland de fågreniga afvika 

 1 af n:o 2, 1 af n:o 5 med krokfjälliga och 1 af n:o 5 med 

 små normalfjälliga kottar genom en af långa, starkt uppåt 

 riktade grenar framkallad kvastlik form. 



Såsom resultat af sommaren 1920 framgår en utjämning 

 af storleksförhållandena, i följd hvaraf 1 af de större från 

 n:o 5 med stora normala och 1 från n:o 5 med små nor- 

 malfjälliga kottar samt 4 af de små från n:o 5 med krok- 

 fjälliga samt n:o 6 med krokfjälliga och små normalfjälliga 

 kottar intaga en förmedlande ställning som medelstora, äf- 

 vensom 2 af de greniga af n:o 5 med små normalfjälliga 

 kottar specificerat sig som fågreniga och de återstående 16 

 af alla kategorier som normala. 



Af 82 groddplantor i slutet af maj 1916, -r 2 i juni 1917 

 tillkomna, hafva alltså 25 eller 30 °/o ^^^d lifvet kämpat sig 

 igenom. I detta hänseende hafva exemplaren med normal- 

 fjälliga kottar af f. oligoclada stått sig bäst med 33.3 %, 

 därnäst f. virgata — monstrosa med normala kottar med 

 30 7o> f- oligoclada versus typicam med stor krokfjällskotte 

 med 28.6 °/o, och sämst f. oligoclada med små krokfjälls- 

 kottar med 16.7 %. Alltså samma ordningsföljd som beträf- 

 fande härdigheten under det första lefnadsåret, slutet af maj 

 1916 till samma tid 1917, enligt Medd. 44 sid. 36, och ett 

 ytterligare indicium på svagheten hos krokfjällskottarna som 

 reproduktionsorgan och därmed deras karaktär af svaghets- 

 symptom. Att de 7 största exemplaren härstamma från de 

 normala kottarna vittnar, liksom den talrikaste förekomsten 

 af den normala grenigheten, äfven i sin mån för saken. 



