172 Wikström, Öronmaneteii (Aurelia aurita). 13. V. 1921. 



vidare iakttagelser. Nästan dagligen återkommande starka 

 vindar upprörde vattenytan, sä att varken observationer 

 eller insamlingar kunde göras. 



Sammanställas resultaten av ovannämnda prov, framgår 

 det, att dimensionerna hos de insamlade minsta, medelstora 

 och största maneterna gestalta sig på följande sätt: 



minsta medelstora största 



exemplar: exemplar: exemplar: 

 i början av juli (^7 20) . . 5 — 8 mm, 9 — 12 mm, 17 mm. 

 i slutet av juli (27^ 20) . . 13—17 „ 26 „ 37 „ 



i medlet av augusti . . 13 — 17 „ 20—26 „ 60 „ 

 ri, 19 och «/8 20) 



Vidare visa proven, att under den tidigare delen av som- 

 maren inga större maneter tyckas förekommit samt att de 

 största exemplaren i början av juli mätte endast ca 17 mm, 

 medan de största i slutet av samma månad redan blivit ungefär 

 halvvuxna (ca 37 mm). Först under förra hälften av au- 

 gusti hade slutligen några bland djuren uppnått en i det 

 närmaste full storlek (ca 60 mm), dock på långt när icke 

 alla. Egendomligt nog tycktes nämligen under hela som- 

 maren små individer av samma dimensioner, 13 — 17 mm, 

 förekomma i ganska riklig mängd, varför också provet av 

 den 8 augusti innehåller exemplar av mycket varierande 

 storlek. Beror detta förhållande på långsam tillväxt i all- 

 mänhet hos denna art eller voro måhända t, ex. otillräcklig 

 näring, alltför stort individantal m. m. på fyndorten härtill 

 orsak? Djuren voro nämligen hela tiden så gott som in- 

 stängda i den ungefär 1 kilometer långa och 200 meter 

 breda viken, Östersundet. Att öronmaneten påverkas av 

 ogynnsamma yttre förhållanden, bevisar bl. a. den iaktta- 

 gelse, som gjorts av Schneider och H a e c k e 1, att dju- 

 ret i dylika fall kan t. ex. överhoppa strobila-stadiet och 

 utvecklas till ephyra direkte ur en scyphopolyp. 



Sist må det tillåtas mig, att ännu göra en reflexion. 

 Om dessa fynd, såsom mig synes, giva vid handen, att i 

 den längre ute i Östersjön belägna delen av vår skärgård 

 massor av små maneter äro anträffbara redan relativt tidigt 



