13. V. 1921. Eklund, Vegetationen å Vidskär o. Jurmo (Ab, Korpo). 199 



•^^%-^;'iPÉI 



•■k^ i 



• ■'Säj- ■*■• Jfc/ '•,'•%■ ' " ' ■ •"'" . 



Fig. 3. Strandråg &• -kål på Estrevlan. 



Ställvis uppträder Sedum acre i täta mattor (på grus- 

 mark). Den rikliga förekomsten av Polygonum lapathifolium 

 å Estrevlan (och många andra skär ute i havet) tyder på 

 att denna art, vilken ju vanligtvis uppträder som ruderat- 

 växt, är fullkomligt ursprunglig i den yttre skärgården. 



I mitten av banken (där den är bredast) finnes en grund, 

 sandig sänka med något fuktig botten, och där observera- 

 des bl. a. Ägrostis stolonifera (tongivande), Änthriscus sil- 

 vestris (mycket sparsamt), Carex Goodenoiighii, Galiiim ve- 

 rum, G. palustre, Galeopsis *bifida, Glaux maritima, Juncus 

 Gerardi, Myosotis intermedia (täml. spårs.), M. hispida (spårs,), 

 Ramex acetosa, Scirpus *unigliimis och Scutellaria galericu- 

 lata. A stränderna anmärktes ilanddriven Zostera (rätt 

 rikligt). 



Ömsarsten är ett rev, som till sin byggnad något av- 

 viker från Estrevlan. Stränderna äro steniga, men stenarna 

 ligga glest och lämna rum för partier av fuktig, fin sand, 

 där Sagina maritima växer i ymnighet. Sydväständan består 

 av lös sand, och mitten av revet är högland och torr, men 

 även på krönet finnas ställvis gamla tångbäddar, som av 



