Doplňky k známostem o českých slimácích. 21 



světle okrové s pruhy šedohnědými, kýl šupinek je vyvinut, ale mi 

 barvu žlutou; sliz špinavě žlutohnědý. Nad rýhou epipodialní táhne 

 se úzký ostrý červený pruh, jímž (mimo velikosť) se rozeznává od 

 podobné záp. var. neustriacns Mab.; Férussac (17.) ji kreslí (pod jmé- 

 nem hortensis) velmi správně. Mimo Francii znám ji jen z Cech a to 

 z děleních Jelenních Příkopů, od Běchovického rybníka (leg. prof. dr. 

 A. Fric) a z Krče (leg. O; Reisner); mimo to jsem ji dostal z Mo- 

 ravy z okolí Valašského Meziříčí (leg. prof. J. Janda). 



II. subsp. amhiguus Poli. Délka 272 ^*"' skulptura jemná, štít 

 špinavě bílý, po stranách břidlicovitě lemován; hřbet šedý, na hoře 

 temnější, boky modrošedé s nezřetelnými břidlicovitě černými páskami; 

 hlava s tykadly černavá; Icýl úplně schásí; okraj nohy zažloutlý s je- 

 mně šedohnědými čárkami, kolem žlázy ocasní šedými tečkami poset; 

 sliz bezbarvý. Noha ze spodu má široká lateralní pole barvy bledě 

 žluté a prostřední locomotorické pole průsvitně šedé. Stvol recepta- 

 cula o něco tlustší, nežli u subspecie prvé. Z Cech mám jej od Dvora 

 Králové n. L. (leg. K. Šulc). — Mimo to jsem dostal z Ceřovky u Ji- 

 čína (leg. E. Bayer) jediný kus této subspecie poněkud odchylných 

 vlastností, jenž se dá označiti, pokud lze z jediného kusu souditi, 

 celkem asi jako sem přísl. var. armoricanus Poli. Štít a střed hřbetu 

 šedohnědý s matnými skvrnami; boky bledě šedé se silnými černými 

 pruhy a podobným lyrovitým nákresem na štítu; hlava s tykadly 

 temné modrošedá, kolem huby bílá (bez pigmentu, viz fig. 13.). Geni- 

 tálie velmi význačný: Volný ovidukt tenounký má vyvinut na spodu 

 oddíl analogický „hořenímu" atriu (viz empiricorum) ; vas delérens 

 krátké, epiphallus mohutný. Receptakulum má ampullu hruškovitou, 

 nahoře vytaženou v cíp a stvol velmi mohutný, neobyčejně stlustlý, 

 tvaru kuželovitého, ze zadu příčnou rýhou ve dva odstavce pooddě- 

 lený; toliko k tomuto stvolu receptakula se inseruje silný retraktor 

 pohlavní. Uvnitř obsahuje mohutnou kopulační papillu s četnými 

 ostrými plikami v jejím lumen (viz fig. 14., 15.), takže na této formě 

 nejpatrněji vidíme, že skupina fasciatus, jediná z rodu Arion, má ko- 

 pulační organ vytvořen nikoli v oviduktu, nýbrž v stopce receptakula. 

 Známe tedy u Stylommatophor tyto poměry lokace kopulačního appa- 

 ratu: 1. u veliké většiny je vyvinut jako terminalní partie vývodu 

 samčího (vas deferens, pravému penisu předchází obyčejně epiphallus) ; 

 2. u některých (většina Arionid) je vytvořen v terminalní partii ovi- 

 duktu tedy ye vývodu samicím; 3. u jiných {Geomalacus Allm., Arion 

 fasciatus výminečně i jinde, sám jsem sdělil podobný případ u ^waZ/a 

 c/racilis Leyi\.) ve stvolu receptakula. Zdali můžeme jako samostatný typ 



